Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 02.10.2007 року між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 186/7-07, згідно якого банк надав Відповідачу [PERSON] , а остання отримала суму кредиту в розмірі - 146000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом процентів, неустойки та інших передбачених платежів в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - Графіком платежів, з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків в строк не пізніше 01.10.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 446/12-07 від 02.10.2007 року , згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за своєчасне і повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі . Позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором . В забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 445/12-07 від 02.10.2007 року , згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за своєчасне і повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі . Позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором . 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до Договору відступлення. Відповідно до умов Кредитного договору та договору відступлення, позивач вправі вимагати достроково погашення кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені умовами кредитного договору належним чином не виконує, порушувала терміни погашення суми кредиту і сплати відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 26.06.2014 року перед позивачем по кредитному договору рахується заборгованість , що становить: 136265,34 грн. - за кредитом; 150834,14 грн.- по відсотках та 170074,26 грн.- пеня. Водночас позивач зазначає, що в силу ст. 266 та ч.2 ст. 258 ЦК України розмір неустойки (пеня) за останні 12 місяців перед зверненням до суду становить 138698,14 грн. , яку ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути на його користь із відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем будь-яких зобов`язань прийнятих на себе згідно умов кредитного договору, в тому числі щодо сплати щомісячних платежів згідно умов кредитного договору незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту, позивач має право вимагати достроково погашення заборгованості, в тому числі суми кредиту (або відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобовязань за кредитним договором. В зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 425797,62 грн., яка складається з наступного: за кредитом - 136265,34 грн.; по відсотках - 150834,14 грн.; пеня за рік - 138698,14 грн. Представник позивача у судове засідання після оголошеної в судовому засіданні 09.09.2020 року перерви не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. До суду 12.11.2020 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Підтримує позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання після оголошеної в судовому засіданні 09.09.2020 року перерви не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, що стверджується розпискою про отримання судового виклику , про причини неявки суд не повідомив. Суд звертає увагу на те, що сторони та їх представники були обізнані про наявність судового провадження , що стверджується неодноразовими заявами до суду про відкладення розгляду справи. Дана справа перебувала у провадженні різних суддів : Ференц А.М., Домніцький В.В., Лемак О.В., Монич О.В. 29.09.2014 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. 03.11.2014 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано до сду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 24.10.2014 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. 02.12.2014 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. 10.12.2014 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про відкладення розгляд справи. 12.07.2016 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. 12.12.2016 року представником відповідача [PERSON] подала до суду заяву про відкладення розгляд справи. 29.11.2017 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. 19.12.2017 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. 17.12.2018 року відповідачем [PERSON] подано заяву про відкладення розгляду справи. 28.05.2019 року відповідачем [PERSON] подано заяву про відкладення розгляду справи. 04.12.2019 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про відкладення розгляд справи. 22.04.2020 року представником позивача подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 22.05.2020 року представником позивача подано клопотання про перенесення судового засідання; 02.07.2020 року представником відповідачів [PERSON] подано до суду заяву про відкладення розгляд справи. 12.11.2020 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 28.08.2014 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Ференц А.М. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 02.06.2015 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Ференц А.М. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів. 10.10.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду суддею К.К. Бенца прийнято матеріали справи № 308/10047/14-ц до свого провадження. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору,з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що 02.10.2007 року між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 186/7-07, згідно якого банк надав Відповідачу [PERSON] , а остання отримала суму кредиту в розмірі - 146000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 15 % річних , з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним не пізніше 01.10.2012 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, що стверджується кредитним договором № 186/7-07від 02.10.2007 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. Як встановлено судом, [PERSON] після реєстрації шлюбу 20.10.2007 року з [PERSON] отримала прізвище [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с. 16) Згідно п.2.4. кредитного договору встановлено, що погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку, який є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримала кошти від «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до Договору відступлення. Доданим до матеріалів справи витягом з реєстру позичальників (додаток № 1) до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року підтверджується, що до переліку кредитних договорів, які включені до додатку № 1, увійшов кредитний договір від 02.10.2007 року № 186/7-07, укладений з відповідачем [PERSON] . Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до Договору про відступлення прав вимоги та чинного законодавства України ТОВ «Кредитні ініціативи» набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Однак, як стверджує позивач, у порушення умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по погашенню кредиту та відсотків, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 26.06.2014 року перед позивачем по кредитному договору № 186/7-07 від 02.10.2007 року становить 425797,62 гривень, з яких : 136265,34 грн. - за кредитом; 150834,14 грн.- по відсотках та 170074,26 грн.- пеня. Водночас позивач зазначає, що в силу ст. 266 та ч.2 ст. 258 ЦК України розмір неустойки (пеня) за останні 12 місяців перед зверненням до суду становить 138698,14 грн. , яку ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути на його користь із відповідачів в срлідарному порядку. Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом. За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань. Відповідно до статті 1048 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу приписів ст. 204 ЦК України діє презумпція дійсності правочину. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було досягнуто домовленості з усіх істотних умов договору шляхом підписання тексту договору укладеного в простій письмовій формі, що відповідає вимогам законодавства. Кредитний договір був підписаний позичальником власноруч, що підтверджує обізнаність та згоду з його умовами. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на договорі. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором №186/7-07 від 02.10.2007 року у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов`язання. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення нею його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідност. 2 ЦПК України. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Так, як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати від боржника сплати заборгованості за кредитом та сплати процентів. В забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 446/12-07 від 02.10.2007 року , згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за своєчасне і повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі . Позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором . В забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 445/12-07 від 02.10.2007 року , згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за своєчасне і повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі . Позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором . Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором. Пунктами 2 договорів поруки від 02 жовтня 2007 року, укладених із [PERSON] , [PERSON] передбачено, що позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором, та залишаються зобов`язаними за кредитним договором до повного виконання всіх своїх зобов`язань за ним у повному обсязі. У той же час умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що нормами закону та умовами договорів порукине встановлено солідарної відповідальності поручителів, суд дійшов висновку про те, що підстави для стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором відсутні. Встановлено, що з боку позивача на адресу боржника та поручителів було направлено повідомлення від 05.05.2014 року про сплату заборгованості за кредитним договором ( а. с. 43 ), однак останнє було залишено без задоволення. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителів повернення кредитних коштів , відсотків та пені в солідарному порядку. З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитом в розмірі 425797,62 грн. підлягають до задоволення. Що стосується наданого представником відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні 09.09.2020 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2009 року у справі № 2п-1518/09 , суд виходить з наступного. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було надано фото копію рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2009 року у справі № 2п-1518/09, яка належним чином не засвідчена відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України та не містить відмітки про набрання рішенням від 08.07.2009 року законної сили. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на викладене , суд не приймає до уваги обставини, встановлені рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2009 року у справі № 2п-1518/09, оскільки представником відповідача не надані до суду докази того, що рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суми заборгованості підлягають до задоволення, з підстав та мотивів викладених вище Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» сплатив судовий збір в розмірі 3654,00 грн. (за подання позовної заяви). У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає сплаті судовий збір в сумі 3654 грн., а саме: з першого відповідача - 1218 грн., з другого відповідача - 1218 грн., з третього відповідача - 1218 грн.

Outcome: approved