Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільна транспортна компанія «Еталон» звернулося в Тернопільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2011 року стягнуто з ТОВ «АТК Еталон» в користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 35000,00 грн. Згідно інформації Першого відділу ДВС ТМУЮ вих. №2309-34/09 від 22 січня 2015 року виконавче провадження №29635159 щодо стягнення грошових коштів в користь стягувача закінчене. Оскільки шкода в розмірі 35000,00 грн. була заподіяна з вини відповідача [PERSON], який перебував із позивачем у трудових відносинах, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільна транспортна компанія «Еталон» просить стягнути з [PERSON] завдану ним матеріальну шкоду підприємству в розмірі 35\~000,00 грн. в порядку регресу, а також просить покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та письмове заперечення на позов в якому просить в задоволенні позову відмовити з підстав відсутності доказів вини [PERSON] Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: Згідно наказу (розпорядження) №71 від 26 листопада 2010 року про прийняття на роботу, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільна транспортна компанія «Еталон», [PERSON] прийнятий на роботу з 26 листопада 2010 року на посаду водія автотранспортного засобу. 15 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільна транспортна компанія «Еталон» та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 28 лютого 2011 року [PERSON] звільнений з посади водія автотранспортного засобу за власним бажанням, про що свідчить наказ №94 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), виданий 28 лютого 2011 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільна транспортна компанія «Еталон». Згідно інформації Першого відділу ДВС ТМУЮ вих. №2309-34/09 від 22 січня 2015 року, 01 листопада 2011 на адресу виконавчої служби надійшов виконавчий лист №2-1252/11 від 16 вересня 2011 року, виданий Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ТОВ «АТК Еталон» в користь [PERSON] 35000 грн. боргу. 04 листопада 2011 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1252/11 від 16 вересня 2011 року, копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження для відому та виконання. Згідно платіжного доручення №418 від 05 червня 2013 року борг ТОВ АТК Еталон в користь [PERSON] перераховано в повному обсязі. 31 липня 2013 року виконавче провадження №29635159 щодо стягнення грошових коштів в користь стягувача [PERSON] закінчене, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №29635159 від 31 липня 2013 року. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). В силу ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП України). \~ Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 15 ЦК України передбачено, що\~кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у\~\~разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~\~Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем [PERSON] заперечується факт завдання з його вини шкоди [PERSON] Позивачем з ТОВ «АТК Еталон» в ході судового розгляду не подано, а судом не здобуто доказів, що заподіяння шкоди [PERSON] відбулося з вини відповідача [PERSON] за час перебування останнього із позивачем у трудових відносинах. Таким чином позивачем ТОВ «Автомобільна транспортна компанія «Еталон», не доведено, що ним як власником джерела підвищеної небезпеки відшкодовано [PERSON] моральну шкоду в розмірі 35000,00 грн. завдану з вини відповідача [PERSON], тож відповідно відсутні підстави на право позивача зворотної вимоги (регресу) до відповідача про стягнення виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed