Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі грн. 15 коп. за договором кредиту № 1-9905 від 14.02.2017 року та судовий збір в сумі 1600 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2017 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1-9905, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 3000 грн., зі сплатою 0,35 % за кожен день від суми кредиту. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та касовому ордері від 14.02.2017 року. Однак відповідач свої зобовязання не виконав, станом на 10.11.2017 року, заборгованість відповідача по кредитному договору № 1-9905 від 14.02.2017 року становить 8 349 грн. 15 коп., з яких: сума основного боргу в розмірі 2 818 грн. 38 коп., суми процентів за кредитним договором в розмірі 5 530 грн. 77 коп. Просить стягнути з відповідача суму боргу, яку останній у добровільному порядку не бажає сплатити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Беручи до уваги клопотання представника позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку Судом встановлено, 14.02.2017 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1-9905, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 3000 грн., зі сплатою 0,35 % за кожен день від суми кредиту. Внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань за договором, станом на 10.11.2017 року виникла сума боргу в розмірі 8 349 грн. 15 коп., з яких: сума основного боргу в розмірі 2 818 грн. 38 коп., суми процентів за кредитним договором в розмірі 5 530 грн. 77 коп., що стверджується наявними в матеріалах справи кредитним договором від 14.02.2017 року № 9905-1 (а.с.5), видатковим ордером від 14.02.2017 року (а.с.7). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем, а останній належним чином не виконав умови договору кредиту № 1-9905 від 14 лютого 2017 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved