Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 14.10.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики № 81150 в електронній формі. За умовами договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 1201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201 грн., що підтверджується повідомленням від 29.10.2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно договору про організацію переказу грошових коштів від 18.05.2016 року. Відповідач отримані грошові кошти в строки, передбачені договором не повернув, внаслідок чого станом на 13.11.2019 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 51566,90 грн., з яких: 1201 грн. - основний борг; 12885,69 грн. - заборгованість за відсотками; 37480,21 грн. - заборгованість за простроченими відсоткам. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю\~«ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю\~«ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ТОВ\~«ВЕЛЛФІН» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 14.10.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] в електронній формі був укладений договір позики № 81150, відповідно до якого товариство надало відповідачу в позику грошові кошти в сумі 1201 грн. на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 0,95 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою; 0,95 процента від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2 договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до частини 1\~статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку За змістом ст. ст. 526, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та у встановлений строк. \~ \~ \~ \~Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.\~628\~ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Крім того, особливості укладання правочинів засобами електронного зв`язку (в електронному вигляді) визначені\~Законом України № 675-VIII від 3 вересня 2015 року «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статти 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону \~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; \~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону в разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 даного Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підтвердження укладення договору позики та отримання відповідачем грошових коштів у позику позивачем надано суду копію Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», копію заявки позичальника, копію договору позики № 81150 від 14.10.2016 року, копію договору про організацію переказу грошових коштів від 18.05.2016 року, копію повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про переказ коштів на картку [PERSON] із зазначенням коду авторизації та номеру транзакції. Доказів на спростування факту укладення договору позики, отримання грошових коштів у позику чи належного виконання зобов`язань за укладеним договором позики відповідачем не надано. Згідно з умовами укладеного договору позики станом на 13.11.2019 року заборгованість відповідача складає 51519,10 грн., з яких1201 грн. - сума боргу та 50318,10 грн. - заборгованість за відсотками, розрахованими за 30 днів користування позикою (1201 грн. х 0,95% х 30 дн.) та 1095 днів прострочення повернення позики (1201 грн. х 3,8% х 1095 дн.). Таким чином, перевіривши розрахунок боргу, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином свої зобов`язання за договором позики не виконав, суд вважає можливим позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ТОВ\~«ВЕЛЛФІН» заборгованість у загальному розмірі 51519,10 грн. Крім того, позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» у розмірі 1919,27 грн.

Outcome: partial