Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08.06.2007 року в Стебницькій міській раді Львівської області, актовий запис № 38. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Майновий спір відсутній, спільне господарство не ведеться Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають і будуть проживати з матір'ю. В позовній заяві позивачка просила шлюб розірвати, тому що почуття поваги та любові втрачені, з відповідачем не проживають з березня 2016 року, подружні відносини припинені, в зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого в них виникали часті сварки. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач надіслав до суду телефонограму, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд вважає, що позов необхідно задовольнити з тих підстав, що сторони наполягають на розлученні, майновий спір між ними відсутній, спільне господарство не ведеться позивач вказує, що з відповідачем подальше спільне життя не можливе, оскільки почуття поваги та любові втрачені, з відповідачем не проживають з березня 2016 року, подружні відносини припинені, в зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого в них виникали часті сварки. Крім того, сторонам надавався строк для примирення терміном 1 місяць. В зазначений строк сторони не примирилися. Враховуючи вище викладене, за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,0 грн., який сплачено позивачкою при подачі позову. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за надані їй юридичні послуги суд зазначає наступне. З п. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року витікає, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин на думку суду, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак, в матеріалах справи відсутній договір, укладений між позивачем та адвокатом про надання правової допомоги, де останній зобов'язувався надавати юридичні та консультаційні послуги в об'ємі і на умовах, що передбаченні даним договором, документ, який підтверджує повноваження адвоката, платіжний документ, що підтверджує сплату коштів за надані послуги. Надана позивачкою квитанція на суму 1000,00 грн. не є платіжним документом, так як не містить реквізити платіжного документа. Таким чином, понесені позивачкою витрати за надані їй юридичні послуги, суд вважає не доведеними.

Outcome: partial