Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований виконкомом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь витрати, пов`язані з оплатою судового збору та наданням правової допомоги адвокатом. Свої вимоги мотивує тим, що 04.10.2016 вона уклала шлюб з відповідачем. В даному шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні. Одруження виявилося невдалим, спільне життя не складається через те, що у них з`явились різні погляди на сімейне життя та обов`язки.Чоловік не розуміє і не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в ній, піклуватися про побудову сімейних відносин між іншими її членами на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Він зловживає алкоголем, влаштовує різного роду сварки, скандали. На неодноразові прохання змінити до неї своє відношення не звертає уваги. Внаслідок втрати поваги, любові, дружби один до одного їхня сім`я розпалася, вони проживають окремо. Надавати термін на примирення недоцільно. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. В підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гринишин В.С. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, а також прийняти визнання позову відповідачем. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав, про що подав відповідну заяву. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26.07.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 30 серпня 2021 року протокольною ухвалою до матеріалів справи долучено заяву про визнання позову відповідачем та прийнято визнання позову останнім, як таке, що не суперечить правам сторін чи інших осіб. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2016 року, який зареєстрований виконкомом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.10.2016 (а.с. 4). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.2018, за час шлюбу у сторін народилася [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 18 (а.с. 5). Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Дитина проживає разом з матір`ю. Спір з приводу визначення місця проживання дочки відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: беручи до уваги пояснення сторін та визнання позову відповідачем, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір`ю, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000 грн та оплату судового збору у розмірі 908 грн, що підтверджується квитанціями (а.с. 6, 7), та підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 200, 206 ЦПК України,

Outcome: approved