Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який, в свою чергу, виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору, банк відступає фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. 28.11.2012 року, в той же день, між ТОВ Факторингова компанія «[PERSON] плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено наступний договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору, клієнт (ТОВ Факторингова компанія «[PERSON] плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставах документації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, внаслідок укладення вказаних договорів, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» вважає, що відбулася заміна кредитора, а саме, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора /стягувача/ за договором № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007 року, позичальником згідно якого є відповідач [PERSON] Таким чином, на даний час, на думку позивача, усі права кредитора за вищевказаними Кредитними договорами належать ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до кредитного договору від 09.08.2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою громадянином України [PERSON] за № 0703/0807/88-262, відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 62 000 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань кредитора [PERSON], що випливають з договору кредиту, відповідно до ст. 553 ЦК України 09.08.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою громадянкою України [PERSON] укладено договір поруки № 0703/0807/88-262-Р-1. Відповідно до договору поруки, [PERSON], як поручитель, поручається за виконання [PERSON] обовязків, які виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на його підставі у майбутньому. За твердженням позивача, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, чим грубо порушує його істотні умови, в результаті чого станом на 01.03.2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом 55 279,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 552 032, 68 гривень, по відсотках 38 525, 82 долари США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 384 730, 40 гривень, пеня 59 979, 18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 598 970,09 гривень, які, за розумінням ТОВ «Кредитні ініціативи», [PERSON] повинен сплатити на користь позивача. Відповідно до умов договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед позивачем за порушення обовязків за кредитним договором, як солідарні боржники. У звязку з чим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007 року укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою громадянином України [PERSON] у розмірі 1 061 414, 87 гривень та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. На задоволенні позову наполягає, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] до суду не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував на підставах поданих до суду заперечень на позовну заяву. Просить у задоволені позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2013 року, ухваленим по цивільній справі № 335/8264/13ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволені позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено повністю. Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції встановив, що позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» не надано суду належних та допустимих доказів переходу до нього прав грошової вимоги за кредитним договором № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою громадянином України [PERSON]Л та іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007 році, укладеним також між фізичною особою громадянином України [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк»). Ухвалою Апеляційного суду м. Запоріжжя від 20.03.2014 року рішення по зазначеній цивільній справі № 335/8264/13ц Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2013 року, ухваленим за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишено без змін. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.09.2014 року касаційна скарга [PERSON], який діяв в інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи», відхилена. Рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 20 березня 2014 року по цій справі залишена без змін. Залишаючи ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20.03.2014 року по цій справі без змін, суд касаційної інстанції також встановив, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі обєктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, виходивши із того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів переходу до нього прав грошової вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 09.08.2007 року, укладеними між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] Також, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 04.09.2014 року зазначив, що апеляційний суд Запорізької області дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування. Отже, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2013 року по цивільній справі № 335/8264/13ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили ще 20.03.2014 року. Таким чином, вказаним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2013 року, з висновками якого погодився апеляційний суд Запорізької області в ухвалі від 20.03.2014 року, а також суд касаційної інстанції, встановлено, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутнє як право грошової вимоги за кредитним договором № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007 року, так і право за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк»). Позивач не міг не знати про цю обставину. Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Зобовязання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, повязаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, обґрунтовуючи позов, позивач як фактор просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором за відсутністю для цього законних підстав. Враховуючи, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2013 року встановлено, що позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» не надав суду допустимих доказів виконання вищезазначених договорів факторингу, та, як наслідок цього, доказу переходу до ТОВ «Кредитні ініціативи» права грошової вимоги за кредитним договором № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007 року і прав за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007 року, судом встановлена та обставина, що позивачем не доведено та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом право заявляти до відповідачів вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відсутність порушень цивільних прав ТОВ «Кредитні ініціативи» з боку [PERSON], а тому, в позові слід відмовити. У звязку з тим, що рішення ухвалено не на користь позивача, відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати із відповідачів не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed