Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

ТОВ «Мікрофінанс» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 0000122146 від 28.11.2018 року між ТОВ «Мікрофінанс» та [PERSON] , остання отримала позику у розмірі 5000 грн. строком на 15 календарних днів (п. 4 специфікації до договору), процент за користування позикою (добовий) 2 % на добу. Видача та отримання позики відповідачеві підтверджується специфікацією, яка є невід`ємною частиною договору. Вказує, що в позовній заяві розрахунки суми заборгованості наведені на підставі бухгалтерського обліку господарської операції між позивачем та відповідачем. ТОВ «Мікрофінанс» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому договором та зазначеного в п. 3 специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. Однак, відповідач свої зобов`язання по поверненню грошових коштів та сплаті відсотків за їх користування своєчасно не виконав та не повернув позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за позикою та відсотками відповідно до умов договору. Стосовно розрахунку суми відсотків позивач зазначає, що добова заборгованість за відсотками за користування позикою розрахована по формулі: 5000 грн.* 2 % = 100 грн., де 5000 грн. сума позики; 2 % відсоток за користування позикою (добовий), відповідно до п. 6 специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. 100 * 15 = 1500 грн. (за 15 календарних днів: з 28.11.2018 по 13.12.2018, що зазначено у п. п. 4, 5, 6 специфікації). Зазначає, що 09.04.2019 року відповідач сплатив суму (1000 грн.) у погашення заборгованості за позикою. Сплачена відповідачем сума розподілялися на погашення нарахованих процентів за користування позикою, та потім на погашення суми позики. Однак, у зазначений у п. п. 4, 5 специфікації строк відповідачем не було повернуто суму позики. Починаючи з 09.04.2019 року на підставі умов договору нарахування процентів за користування позикою було поновлено. Зауважує. що на підставі ст. 1048 ЦК України та п. 1.1.3 договору позивачем нараховані проценти за договором за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики відповідачу (позичальнику) за весь час користування коштами до дня подання позовної заяви. За наступні 720 календарних днів (діб) з 09.04.2019 року по 29.03.2021 року (день направлення позовної заяви) відповідач оплати не здійснював. Відтак, як зазначає представник позивача, 100 грн. х 720 діб = 72000 грн. сума нарахованих відсотків за період з 09.04.2019 року по 29.03.2021 року 2% за добу. Всього заборгованість за позикою складає 89200 гривень, а саме: 5000 грн. сума позики; 12200 грн. залишок не сплачених процентів за період з 28.11.2018 по 09.04.2019; 72000,00 грн. сума нарахованих відсотків за період з 09.04.2019 року по 29.03.2021 року. В порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 525, 526, 530, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за договором не виконав. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Мікрофінанс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 0000122146 від 28.11.2018 року у сумі 89200 грн., а саме: 5000 грн. сума позики; 12200 грн. залишок не сплачених процентів за період з 28.11.2018 року по 09.04.2019 року; 72000 грн. сума нарахованих відсотків за період з 09.04.2019 року по 29.03.2021 року, а також стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Мікрофінанс» витрати на оплату судового збору у сумі 2270 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак одночасно з позовом подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] позовні вимоги визнає частково, про що подала письмову заяву про часткове визнання позовних вимог. Зауважила, що дійсно, між ТОВ «Мікрофінанс» та [PERSON] був укладений договір № 0000122146 від 28.11.2018 року, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. строком на 15 календарних днів, зі сплатою процентів за користування фінансовим кредитом (добовий) 2 % на добу. Як визначено у специфікації до договору строком повернення позики є 13.12.2018 року. Таким чином, після закінчення строку кредитування ТОВ «Мікрофінанс» не має права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. Договором № 0000122146 від 28.11.2018 року та специфікацією № 1 до цього договору не встановлено право ТОВ «Мікрофінанс» для нарахування додаткових відсотків в розмірі 2 % на добу після закінчення строк кредитування, тому нарахування відсотків після 13.12.2018 року є безпідставним. За умовами договору (п. 4.3) та специфікацією № 1 нараховані відсотки за користування коштами з 28.11.2018 року по 13.12.2018 року в сумі 1500 грн. 09.04.2019 року [PERSON] сплатила частину боргу в сумі 1000 грн., яка скерована на погашення відсотків, залишилася непогашеною сума 500 грн. Сплата зазначених коштів не свідчить про поновлення строку дії договору, як це помилково тлумачить позивач. Враховуючи викладене, [PERSON] визнає позов в сумі 5500 грн., яка складається з наступного: 5000 грн. сума виданого фінансового кредиту; 500 грн. залишок суми по сплаті відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України просить стягнути з відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 28.11.2018 року між ТОВ «Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено договір № 0000122146, відповідно до умов якого вона отримала позику у розмірі 5000 грн. строком на 15 календарних днів, зі сплатою процентів за користування позикою (добовий) 2 % на добу. Видача кредиту, проценти за користування кредитом та строк користування кредитом підтверджується специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною вказаного договору. Згідно з п. 1.1 договору за кредитним договором позикодавець зобов`язується надати позичальникові позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та проценти за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк. Відповідно до п. 1.1.3 договору нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики позичальнику за весь час користування коштами за виключенням дня повернення позики. Пунктом 4.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше строку, вказаного в специфікації. За змістом п. 4.3 договору обчислення строку користування позикою та нарахування відсотків за цим договором здійснюється за фактичну кількість користування позикою, при цьому відсотки за користування позикою нараховуються з дня надання позики до строку повернення позики, зазначеному в п. 1.1.4 договору за виключенням дня повернення позики. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого допустила перед позивачем заборгованість. Згідно з наведеним позивачем розрахунком у позовній заяві розмір заборгованості відповідача за договором становить 89200 грн., з яких: 5000 грн. сума позики; 12200 грн. залишок не сплачених процентів за період з 28.11.2018 року по 09.04.2019 року; 72000 грн. сума нарахованих відсотків за період з 09.04.2019 року по 29.03.2021 року. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 5000 грн. (сума виданого фінансового кредиту) відповідно до умов кредитного договору та положень ст. 526 ЦК України. Разом з тим, як вбачається з специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, строку кредитування фінансовим кредитом становить 15 календарних днів, дата повернення фінансового кредиту 13.12.2018 року, процент за користування фінансовим кредитом (добовий) 2 % на добу, всього за термін надання сама відсотків за користування кредитом становить 1500 грн., а всього сума до повернення за договором, яка включає суми кредиту та процентів за користування, з урахуванням сплачених платежів 6500 грн. Матеріалами справи встановлено та не заперечуються сторонами, що 09.04.2019 року відповідачем було сплачено 1000 грн. у погашення заборгованості за позикою. Цю суму розподілено на погашення нарахованих процентів за користування позикою. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача підлягає до стягнення сума нарахованих процентів станом на 13.12.2018 року (дата повернення фінансового кредиту), тобто до закінчення строку дії кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 711/6227/14-ц. Договором № 0000122146 від 28.11.2018 року та специфікацією № 1 до цього договору не встановлено право позивача для нарахування додаткових відсотків в розмірі 2 % на добу після закінчення строк кредитування. За таких обставин, нараховані позивачем проценти поза межами строку кредитування, тобто після 13.12.2018 року, сума яких згідно з розрахунком заборгованості позивача складає 12200 грн. залишок несплачених процентів за період з 28.11.2018 року по 09.04.2019 року та 72000 грн. сума нарахованих відсотків за період з 09.04.2019 року по 29.03.2021 року, з урахуванням правової позиції, викладеної у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду, задоволенню не підлягають. Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 500 грн., яка розрахована станом на 13.12.2018 року та з урахуванням сплачених 1000 грн. у погашення заборгованості за позикою. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за договором фінансового кредиту № 0000122146 від 28.11.2018 року становить 5500 грн., з яких: 5000 грн. сума позики; 500 грн. залишок несплачених процентів, яку з неї слід стягнути на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 2270 грн. Відтак, оскільки суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову, то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 136,20 грн. судового збору.

Outcome: partial