Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник всіх прав та зобов'язань ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 15 лютого 2017 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5000 грн. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, оплачувати комісії та пені. У свою чергу банк, у разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань, нараховує відсотки, пеню, штрафи. Позивач договірні зобов'язання перед відповідачем виконав шляхом надання останньому кредиту в розмірі, встановленому договором, а відповідач, у порушення своїх зобов'язань своєчасно не сплатив банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань відповідачем та з урахуванням внесених ним коштів на погашення заборгованості, станом на 22 жовтня 2018 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 13136 грн. 38 коп., з яких: 3907 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 2788 грн. 59 коп. заборгованість по процентам, 5339 грн. 05 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 601 грн. 73 коп. штраф (процентна складова), яку разом із судовим збором банк просив суд стягнути з відповідача. Позиція позивача, відповідача по даній справі Представник позивач про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову в повному обсязі та про розгляд справи у його відсутність. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 листопада 2018 року залишено без руху позовну заяву по даній справі, з метою уточнення сутності вимог та істотних обставин справи. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 20 грудня 2018 року о 10 год. 50 хв. 20 грудня 2018 року судове засідання відкладено на 15 січня 2019 року у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого по справі. 15 січня 2019 року протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 04 лютого 2019 року на 13 год 10 хв, у зв'язку з неявкою відповідача. 04 лютого 2019 року за згодою позивача суд перейшов до заочного розгляду справи. Установлені судом обставини даної справи 15 лютого 2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у спосіб підписання заяви позичальника, уклали кредитний договір зі встановленим кредитним лімітом в розмірі 5000 грн. на строк, що відповідає строку дії картки. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними та зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідач також підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві (а.с.6,7, 8-22). У наданих банком Умовах та Правилах надання банківських послуг викладені умови кредитування, зокрема, базова ставка по відсоткам за користування кредитом, пеня, штраф. Відповідно до нової редакції статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» останнє є правонаступником за всіма правами і обов'язками Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». З наданої інформації АТ КБ «ПриватБанк» убачається користування відповідачкою коштами з кредитної карти «Універсальна, GOLD». Відповідно до тарифів «Універсальна, GOLD», пільговий період - до 55 днів, базова відсоткова ставка в місяць - 3,5%, обов'язковий щомісячний платіж - 5% (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Крім того Тарифами передбачена сплата пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів у розмірі 0,233 % від суми загальної заборгованості за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,233% від суми загальної заборгованості + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що [PERSON] за стартовим картковим рахунком [NUMBER] від 03 серпня 2015 року: 30 травня 2017 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., 04 серпня 2018 року знижено кредитний ліміт до 0,00 грн., строк дії кредитної картки встановлено до липня 2019 року включно (а.с. 43,44). З наданої інформації АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] за кредитним договором, окрім вказаної вище картки, видавались кредитна картка [NUMBER] зі строком дії до березня 2021 року (а.с. 43). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач багаторазово протягом дії договірних відносин користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, останнє часткове погашення датоване 13 листопада 2017 року у розмірі 560 грн. 00 коп. Сума погашення 1 грн. 44 коп., що зарахована 26 грудня 2017 року та суми погашння 100 грн., що зараховані 15 лилистопада 2017 року, 01 квітня 2018 року, 01 травня 2018 року, 01 червня 2018 року, 01 липня 2018 року, 01 серпня 2018 року, 01 вересня 2018 року та 01 жовтня 2018 року перераховані позивачем на кредитний рахунок без погодження з відповідачем та не з його ініціативи (а.с.5). У наданій АТ КБ «ПриватБанк» інформації зазначено, що відповідач в неповному обсязі сплачував щомісячні платежі на погашення заборгованості за кредитом, а тому у період з 01 червня 2017 року по 25 жовтня 2018 року виникла заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором у розмірі 13136 грн. 38 коп., з яких: 3907 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 2788 грн. 59 коп. заборгованість по процентам, 5339 грн. 05 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 601 грн. 73 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Висновки суду по суті заявленої вимоги За встановлених обставин справи, суд уважає, що внаслідок порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України та умов договору, у [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору, яку на підставі ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України має право відповідач в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором, борг по тілу кредиту, нараховані відсотки, штраф (фіксована частина) та процентна складова. 15 лютого 2017 між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % на місяць (42% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 6). Відповідачу позивачем відкрито картковий рахунок [NUMBER] з оформленням кредитної картки, наданням можливості користуватися кредитними грошовими коштами. Згідно з заявою від 15 лютого 2017 року [PERSON] погодилася з тим, що Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становлять між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг та взяла на себе зобов'язання виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. (а.с. 6.) Оскільки відповідач періодично вчиняв дії спрямовані на погашення заборгованості, що свідчать про його згоду на зміну процентної ставки, тому розмір процентів підлягає стягненню у визначеному позивачем розмірі в межах строку дії кредитної картки, оскільки це повністю узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постанові суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12). Разом з цим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення пені, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності та їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошового зобов'язання по кредитному договору є порушенням вимог статті 61 Конституції України про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Із урахуванням викладених обставин справи, практично застосовуючи принцип верховенства права, балансу інтересів сторін, з урахуванням загального розміру заборгованості за кредитом та відсотками, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з боржника неустойки у вигляді штрафу. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, з огляду на вищевикладене, слід відмовити. Таким чином, з наведених підстав вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення неустойки у виді пені в сумі 5339 грн. 05 коп. задоволенню не підлягають, а неустойка у виді штрафу підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному умовами договору: 500 грн. + 5 % від суми перерахованої заборгованості по кредиту та процентам (п. 2.1.1.7.6 - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми позову) - у перерахованому розмірі 334 грн. 78 коп. У цій частині визнання позову [PERSON] не підлягає прийняттю судом і не є підставою для задоволення позову в цій частині, оскільки таке визнання не ґрунтується на вищевказаних нормах закону. На думку суду, ухвалене у даній справі судове рішення не порушує право позивача на мирне володіння ним майном у виді пені та частині штрафу, яке гарантоване ч.1,2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки «законний інтерес» на їх отримання не є чітко обгрунтованим в межах національного законодавства та судової практики його застосування (аналогічний висновок сформульований у п.41 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» та у п. 103 рішення ЄСПЛ від 27 травня 2010 року у справі «Сагхінадзе та ніші проти Грузії»), а «законне сподівання» на їх набуття позивачем в межах даної справи не відбувалося в межах та за підстав, визначених виключно у національному законодавстві, або на підставі юридичного акту певного органу стосовно майнового інтересу (такий висновок сформульований у п. 51 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії»). Указані грошові кошти також не є прибутками, що випливають з власності, зокрема, із грошових коштів, наданих у межах кредитного договору (про це зазначено у п. 48 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії»), оскільки пеня та штраф за нормами національного законодавства є різновидами цивільно-правової відповідальності, передбаченої ЦК України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору, застосування яких пов'язується із настанням чи ненастанням певних умов (порушенням норм кредитного договору, наявності певних строків, протягом яких триває невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань стороною тощо). Розподіл судових витрат Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 57 %, тому на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України сплачені АТ КБ «Приватбанк» судові витрати у сумі 1004 грн. 34 коп. судового збору (57 % від 1762 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, слід компенсувати позивачу за рахунок [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial