Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Тимчасово виконуючий обовязки головного лікаря свою заяву, подану 14.02.2017 р. о 13 год. 33 хв. на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» мотивує тим, що громадянин [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] був госпіталізований 13.02.2017 р. о 16 год. 15 хв. у гостре психіатричне відділення психоневрологічного диспансеру психіатричною бригадою швидкої допомоги у звязку з неадекватною, агресивною поведінкою: став агресивним до оточуючих, безглуздо висловлюється, називає себе Богом, спалив усі свої речі та документи. 14.02.2017 р. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів у складі лікарів-психіатрів [PERSON], [PERSON] та зроблено висновок, що він страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, паранодної форми, дебют. У звязку з тим, що у пацієнта був виявлений тяжкий психічний розлад, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану і небезпечних дій по відношенню до оточуючих, з огляду на агресію, негативізм, імпульсивність, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала. Пояснила, що [PERSON] був доставлений психіатричною бригадою швидкої допомоги у звязку з неадекватною поведінкою був агресивний, спалив усі свої речі та документи. У звязку з тим, що у пацієнта виявлено вперше тяжке психічне захворювання, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, відмовляється від самостійного прийняття їжі, ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану він представляє загрозу як для себе, так і оточуючих. [PERSON] при вирішенні клопотання не висловлювався. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] не заперечувала проти примусової госпіталізації, оскільки він становить небезпеку для себе у звязку з неприйняттям їжі. Прокурор заяву підтримала і просила задовольнити, оскільки на даний час [PERSON] становить загрозу для себе і оточуючих. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, прокурора, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовим розглядом встановлено, що 13.02.2017 р. [PERSON] був доставлений у гостре психіатричне відділення комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ім. О.В. Співака» психіатричною бригадою швидкої допомоги у звязку з неадекватною поведінкою. Госпіталізований за рішенням комісії лікарів-психіатрів. 14.02.2017 р. після проведення комісійного огляду лікарями - психіатрами [PERSON] складено Висновок відповідно до якого він страждає тяжким психічним захворюванням, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану і небезпечних дій по відношенню до оточуючих, з огляду на агресію, негативізм, імпульсивність, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу». Крім того, у Висновку зазначено, що [PERSON] проживає один, протягом останніх пяти років став розмовляти тільки про сенс життя, про Бога, вважав, що у нього є екстрасенсорні здібності, став викидати з дому всі речі (посуд, меблі, одяг), спалив свої документи (паспорт, документи на будинок), весь одяг, стверджував, що так велів йому Бог. Продуктивному мовному контакту недоступний. Стверджує, що його звуть «Дурень». Повністю занурений в свої переживання, при цьому в діях досить імпульсивний, на місці практично не утримується, примусово покладено у ліжко. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. З огляду на викладене, оскільки відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів від 14.02.2017 р. [PERSON] страждає тяжким психічним розладом, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення його психічного стану, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, суд дійшов висновку, що він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку.

Outcome: approved