Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Темченко С.Л., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до Вишгородської районної державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, щопозивач є сином та спадкоємцем за заповітом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, 06.09.2004 року Вишгородською районною нотаріальною конторою було зареєстровано заборону на невизначене майно [PERSON] за № 1281102. На адвокатський запит адвоката Темченко С.Л. із проханням надати інформацію та документи на підтвердження наявності законних підстав для накладення заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] , а також вчинити всі необхідні дії для зняття (або уточнення по суб`єкту) запису про заборону № 1281102, зареєстрованого 06.09.2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою було надано відповідь, в якому остання повідомила, що при перевірці архіву Вишгородської районної державної нотаріальної контори інформація за накладеною забороною відсутня. Отже, наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону № 1281102, зареєстрованого 06.09.2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою про заборону відчуження майна спадкодавця при відсутності будь-яких документів про підстави накладення даної заборони, не відповідає вимогам законодавства України. Враховуючи те, що Вишгородська районна державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, позивач позбавлений можливості з підстав, не передбачених законодавством, реалізувати свої спадкові права. Арешт на майно позбавляє позивача можливості на оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] . У зв`язку із чим, для захисту своїх прав позивач змушений звернутися до суду та просить суд скасувати заборону та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна архівний запис про заборону відчуження невизначеного майна [PERSON] , зареєстрованого 06.09.2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 1281102. Стягнути з Вишгородської районної державної нотаріальної контори на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.02.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні, яке було проведено у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення із викладених у позові підстав. ПредставникВишгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив до суду лист в якому просив, у зв`язку із великою завантаженістю Вишгородської районної державної нотаріальної контори справу слухати за відсутності їхнього представника. Суд, розглянувши справу у режимі відеоконференції в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2017 року, актовий запис про смерть № 44. За життя, а саме, 04.07.2014 року, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 32, згідно якого, на випадок своєї смерті, все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . За наявними у виконкомі Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області даними цей заповіт на день смерті заповідача не змінено та не скасовано. 31.10.2018 року, [PERSON] звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, 06.09.2004 року Вишгородською районною нотаріальною конторою було зареєстровано заборону на невизначене майно Ільченко Олександри Микитівни за № 1281102. На адвокатський запит адвоката Темченко С.Л. (лист вих. № 27.11-1/2019 від 27.11.2019р.) із проханням надати інформацію та документи на підтвердження наявності законних підстав для накладення заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] , а також вчинити всі необхідні дії для зняття (або уточнення по суб`єкту) запису про заборону № 1281102, зареєстрованого 06.09.2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою, Вишгородською районною нотаріальною конторою було надано відповідь (лист вих. № 1305/01-16 від 11.12.2019 р.), в якому остання повідомила, що при перевірці архіву Вишгородської районної державної нотаріальної контори інформація за накладеною забороною відсутня в матеріалах архіву. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) відповідно до яких позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону «Про виконавче провадження». Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статтей 1268-1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який у встановлений шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини з часу її відкриття, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 статті 1268) тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері подавши заяву до Дніпровської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадщиною є перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємця. Таким чином у зв`язку зі смертю спадкодавця у позивача виникло право на прийняття спадщини за заповітом, тому у даній справі він є належним позивачем для зняття арешту з майна, що належало померлій. Наявність арешту, перешкоджає позивачу у визначений законом спосіб реалізувати своє право на оформлення спадкових прав. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявність заборони відчуження об`єктів нерухомого майна архівний запис про заборону відчуження невизначеного майна [PERSON] , зареєстрованого 06.09.2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 1281102 порушує право позивача на оформлення спадкових прав у визначений законом спосіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 840, 80 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved