Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2013 року у міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського обласного управління юстиції, актовий запис /№1362/. В сім'ї у шлюбі народилася донька- [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, покликаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки через рік подружнього життя відповідач змінив ставлення до позивачки та сім'ї в цілому. Відповідач почав зловживати спиртними напоями, з приводу цього між сторонами часто виникали сварки та конфлікти, відповідач наносив побої позивачці. Одного разу побив позивачку, коли вона перебувала у стані вагітності. У зв'язку з таким відношенням відповідача до позивачки, 26 грудня 2014 року вона переїхала проживати до свого батька за адресою: [ADDRESS]. З цього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, їх шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. Крім того, з врахуванням уточнень позовних вимог в частині стягнення аліментів, з метою матеріального забезпечення та утримання неповнолітньої доньки просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Прізвище після розірвання шлюбу просить змінити на дошлюбне «[PERSON]». Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином під розписку був повідомлений про час та місце слухання справи, причин неявки суду не повідомив. На підставі ст.ст.169, 224 суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2013 року у міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського обласного управління юстиції, актовий запис /№1362/ про що вбачається з свідоцтва про одруження /а.с. 3/. Згідно свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.5/. В судовому засіданні встановлено, спільне життя у сторін не склалось, оскільки в них постійно виникали сварки та непорозуміння, відповідач зловживав спиртними напоями, бив позивачку, не приймав участі у вихованні та утриманні неповнолітньої доньки. Час який надавав сторонам суд для примирення такого не відбулося. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їх дітей. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подачі позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки конфлікт між сторонами набув затяжного характеру, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими та суперечитимуть їх інтересам та інтересам дитини, примирення неможливе. Як встановлено в судовому засіданні дитина проживає з позивачкою. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має мінливий дохід, тому з врахуванням усіх вищенаведених обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі підставними і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved