Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики № 2018-02-00692 від 03.03.2018 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просив не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та дату розгляду справи неодноразово сповіщалась належним чином, судова повістка повернута з відміткою адресат відсутній. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 03.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» та [PERSON] укладено договір позики 2018-02-00692 на суму 3000 (три тисячі) гривень. Відповідно до п. 1 умов Договору позикодавець надає позичальнику позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 13 днів з урахуванням дня отримання коштів. Пунктом 3.1 Договору визначено, що позичальник зобов`язується 15.03.2018 року повернути позикодавцю суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок. Позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу готівковими грошовими коштами позику у сумі 3000 (три тисячі) гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 03.03.2018 року. Починаючи з 16.03.2018 року позивач в усній та письмовій формі неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, та відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання і не повернув кошти до теперішнього часу, не сплатив відсотки за користування коштами. Відповідно до розділу 7 договору при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні позичальник має сплатити позикодавцю єдиноразову винагороду у розмірі 250 гривень (п.7.1.); у разі невиконання позичальником зобов`язань по поверненню позики у встановлений у договорі термін, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася (п. 7.2). Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нарахована пеня. Отже, сума боргу на момент звернення позивачем до суду становить 113784 (сто тринадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривень, 40 копійок, яка складається з: сума основного боргу - 3000,00 грн.; 2% відсотки за користування грошовими коштами 342 дні - 20520, 00 грн.; - фіксована єдиноразова винагорода за прострочення сплати грошових зобов`язань більше ніж на три дні - 250,00 грн.; 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов`язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 329) - 90014,40 грн. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами, боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, якщо сторони дійшли згоди з приводу всіх суттєвих умов договору (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Проте, взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав, позичеві грошові кошти по сьогоднішній день не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК). Таким чином, судом приймається до уваги той факт, що між позивачем та відповідачем були укладені договори займу грошових коштів, відомостей про зміну або розірвання яких суду не надано, позивач взяті на себе зобов`язання виконав - грошові кошти передав, однак, відповідач взяті у борг грошові кошти станом на день винесення судом рішення не повертає. Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про правомірність, обґрунтованість та законність позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 113784 (сто тринадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривень, 40 копійок, яка складається з: сума основного боргу - 3000,00 грн.;2% відсотки за користування грошовими коштами 342 дні - 20520, 00 грн.; - фіксована єдиноразова винагорода за прострочення сплати грошових зобов`язань більше ніж на три дні - 250,00 грн.; 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов`язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 329) - 90014,40 грн. та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved