Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позов тим, що 04 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2002535684 згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 1770 грн. для придбання товару на строк 36 місяців. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу відповідно до якого ПАТ «ОПТ Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2002535684 укладеним з [PERSON] У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором на його адресу було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, однак до теперішнього часу вимога позивача про повернення кредитних коштів не виконана. Станом на 11.11.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 20353,02 грн., з яких: 18004,30 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 2348,72 грн. відсотки за користування кредитом, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.80). До суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с.78). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.47,51). Від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2002535684 за умовами якого банк надає позичальнику споживчий кредит в сумі 1770 гривень на строк 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних, а позичальник зобовязуються повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором та додатком №1»Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору (а.с.4). 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №22/12/14/1-1 у відповідності до якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, та одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобовязань за кредитними договорами (а.с.16-22). Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору факторингу від 22.12.2014 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №2002535684 від 04.02.2013 року в загальній сумі 20353,02 грн., яка складається із: 18004,30 грн. заборгованість за основним боргом; 2348,72 грн. заборгованість за процентами (а.с.53). Про відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №2002535684 від 04.02.2013 року та дострокове повернення боргу відповідачу було направлено повідомлення (а.с.13). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, загальна сума якої яка станом на 11.11.2016 року становить 20353,02 грн. Після передачі права вимоги за кредитним договором, відповідач також не виконав свій обов'язок перед позивачем. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобовязання за кредитним договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2002535684 від 04.02.2013 року в загальній сумі 20353,02 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений ним та документально підтверджений платіжним дорученням (а.с.1) судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved