Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, вказавши в заяві, що вони припинили спільне проживання з [PERSON] після народження дитини, він інколи надає матеріальну допомогу на її утримання, однак не регулярно та не в належному обсязі.. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.12.2014р. та до повноліття дитини. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у розмірі 300 грн., щомісячно, у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, і потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батько неповнолітньої [PERSON], [INFO], не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та на утримання позивачки в розмірі 300 грн. до досягнення дочкою 3-х років, Крім того, пояснив суду, що матеріальну допомогу позичці він надавав в добровільному порядку, з урахуванням того, що в нього на утриманні перебуває ще неповнолітній син [PERSON], [INFO], щомісячний дохід складає 1250 грн. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі в частині від доходу чи в твердій грошовій сумі. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. З пояснень позивачки видно, що вони припинили спільне проживання після народження дитини, відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку, однак не регулярно та не в належному розмірі. Дитина сторін [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дочки, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, який є працездатний, працює, ще має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], 2007 р.н., і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що також передбачено ст. 182 СК України. Крім того, судом встановлено, що у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. На підставі ст.91, 84 Сімейного кодексу України, позивач, як особа, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] 3-х років. Стягнення коштів на утримання позивачки почати з 01.12.2014р. і по 26.06.2016 р., або до зміни матеріального стану сторін. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved