Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Тернопільський міськрайонний центр зайнятості пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення виплаченого забезпечення - допомоги по безробіттю у розмірі 1486,17 гривень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що відповідач звернувся до центру як шукаючий роботу. У зв`язку із цим, 13 травня 2020 року йому був наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. Центром було проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання відповідачу статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, та встановлено, що відповідачем було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» угоду цивільно-правового характеру з 28 грудня 2020 року. У зв`язку із цим, Центром було направлено до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» запит про надання інформації щодо перебування [PERSON] у трудових відносинах із зазначеним товариством, у відповідь на який ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» повідомив, що [PERSON] надавав послуги товариству на підставі Договору про надання послуг №105369 з 28 грудня 2020 року по 20 січня 2021 року. В ході розслідування зазначених обставин Центром було встановлено, що [PERSON] уклав договір цивільно-правового характеру з 28 грудня 2020 року по 19 січня 2021 року. Таким чином, під час реєстрації у Центрі відповідач не надав інформацію про укладення договору та незаконно отримав допомогу по безробіттю у період з 28.12.2020 р. по 10.02.2021 р. в сумі 1486,17 грн. 11.03.2021 р. відповідачу направлено повідомлення про повернення коштів та наказ № 07046/463 від 11.03.2021р. Відповідь на повідомлення позивачу не надходила, кошти не повернуті. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді від 11 травня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 08 червня 2021 року о 14 годині 30 хвилин, яке, у зв`язку із неявкою відповідача, відкладено на 10 серпня 2021 року. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. У судовому засіданні представник позивача Іванюк О.В. позов підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнит у повному обсязі . Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача у позовній заяві не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 13.05.2020 р. відповідач [PERSON] подав позивачеві заяви про надання йому статусу безробітнього та призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Як убачається із персональної картки №190120051300011 від 13 травня 2020 року заповненої відносно [PERSON] , йому був наданий статус безробітного з 13 травня 2020 року та призначена допомога по безробіттю. Із скріншоту повідомлення Пенсійного фонду України убачається, що 28 грудня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» розпочались трудові відносини на підставі договору цивільно-правового характеру. У відповідь на запит позивача № 04066/300 від 16 лютого 2021 року генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» було направлено лист №167 від 23.03.2021р. у якому він повідомив, що [PERSON] надавав послуги товариству на підставі Договору про надання послуг №105369 з 28 грудня 2020 року по 20 січня 2021 року (лист від 19 січня 2021 року про припинення 20 січня 2021 року до Договору про надання послуг №105369 від 28 грудня 2020 року). На підставі отриманої інформації Центром проведено розслідування Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості матеріального забезпечення № 66 від 09.03.2021р. У довідці про доходи зазначено, що дохід [PERSON] за період часу з 28 грудня 2020 року по 10 лютого 2021 року становить 1486,17 грн. Таким чином, відповідач не надав інформацію позивачу про перебування у трудових відносинах та незаконно отримав допомогу по безробіттю у період з з 28 грудня 2020 року по 10 лютого 2021 року в сумі 1486,17 грн. Відповідно до наказу № 45 «Д» від 10.03.2021р. директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості наказано вжити заходи з повернення коштів, виплачених відповідачу. У наказі від 11 березня 2021 року зазначено про припинення реєстрації [PERSON] як безробітного та повернення коштів. 12 березня 2021 року відповідачу направлено повідомлення про повернення коштів та наказ № 07046/463 від 11.03.2021р. Відповідь на претензію позивачу не надходила, кошти не повернуті. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття є допомога по безробіттю. Безробіттям відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. В силу вимог ч. 3 ст. 3 цього Закону, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до вимог п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно з яким рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. В силу вимог абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Як слідує з вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до вимог ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання перед позивачем щодо своєчасного надання відомостей про доходи, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим безпідставно отримав допомогу, яку добровільно не повернув. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобов`язаний повернути незаконно отримані кошти, виплачені йому як безробітньому, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 1486,17 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2270 гривень понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved