Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № ІФ01-00547 від 23.07.2018 року, що становить 13178,95 грн. та складається з: 4451,82 грн. - тіло кредиту; 8277,13 грн. - проценти за період з 23.07.2018 року по 01.08.2018 року; 450,0 грн. - штрафні санкції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01.08.2019 року допустила виникнення заборгованості по договору в сумі 13178,95 грн. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати в розмірі 1921,0 грн. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.08.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання нею заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмове клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та відповідачкою [PERSON] 23.07.2018 року був укладений договір № ІФ01-00547 про надання фінансового кредиту (а.с. 38-39) (далі - Кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит для особистих потреб в розмірі 4500,0 грн. (п. 1.3 Кредитного договору), строком на 18 періодів, а саме з 23.07.2018 року по 14.01.2020 року (п. 1.5 Кредитного договору), за користування яким зобов`язалась сплатити 17 % на місяць за період користування коштами від суми наданого кредиту (п. 1.4 Кредитного договору). Згідно п. 2.2. Кредитного договору кредитні кошти та проценти за користування кредитом повертаються позичальником у касу або на рахунок кредитодавця в строки відповідно до «Графіку внесків за кредитним договором», єдиним платежем, що становить суму не менше 813,18 грн. (єдиний платіж), яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та процентів за відповідний період. Відповідно п. 2.4.2 Кредитного договору сплата кредиту та процентів є обов`язком позичальника, здійснюється ним самостійно, в порядку та на умовах, визначених уим договором, без окремої письмової чи усної вимоги кредитодавця. Згідно п. 2.6 Кредитного договору несплата позичальником процентів за цим договором чи порушення термінів остаточного погашення заборгованості є підставою для вимоги кредитодавця про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами та є підставою для захисту своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦПК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно п. 4.1 Кредитного договору у разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більш ніж 1 дня від дати, визначеної п. 2.2 цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 50,0 грн. штрафу за кожен випадок порушення умов договору. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору позичальник отримує готівкові кошти через каси кредитодавця або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок який вказує позичальник при оформленні договору та інші види отримання грошових коштів через відділення фінансових установ. Відповідачка одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти в сумі 4500,0 грн. шляхом отримання готівкових кошти через касу кредитодавця, про що свідчить копія видаткового касового ордеру від 23.07.2018 року (а.с. 6). Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01.08.20219 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 13178,95 грн. з яких: 4451,82 грн. - тіло кредиту; 8277,13 грн. - проценти за період з 23.07.2018 року по 01.08.2018 року; 450,0 грн. - штрафні санкції(а.с. 9). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачкою по справі суду не представлено. 23.07.2019 року ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» направило на адресу [PERSON] (відповідачка) повідомлення-претензію від 22.07.2019 року, у якій просило у тридцятиденний термін з моменту отримання вказаного повідомлення погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 13178,95 грн. Однак, у вказаний термін погашення заборгованості не відбулось, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором № ІФ01-00547 про надання фінансового кредиту від 23.07.2018 року, та те, що відповідачка не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним Кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,0 грн. (платіжне доручення № 2131 від 14.08.2019 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 261, 526, 530, 549, 611, 612, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved