overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2006 року. У шлюбі дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала свою вимогу. Просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні позовну вимогу визнав повністю не заперечив проти розірвання шлюбу. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с 5) стверджується, що сторони із 01 жовтня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти розірвання шлюбу. Обидві сторони категорично заперечили можливість примирення. Враховуючи такі обставини, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві та судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2006 року і мають спільну малолітню доньку. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально, оскільки понад чотири роки тому фактично припинені подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 03 грудня 2018 року звернувся до суду. 05 грудня 2018 року отримано інформацію з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача у с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 11). Ухвалою від 07 грудня 2018 року (а.с. 12) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 січня 2019 року (а.с. 20) підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явився, у п. 3 позовної вимоги просив справу розглядати за його відсутності, а у заяві поданій до суду 14.12.2018 року (а.с. 13) не заперечив проти винесення заочного рішення. Такі заяви позивача відповідають вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а тому судом ухвалено про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач до суду не з'явилася. З врахуванням положень п. 2 ч. 7 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вона була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (а.с. 23-25). Про причину неявки відповідач суд не повідомила, не просила про відкладення розгляду справи чи про розгляд без її участі, відзив на позов не подала. Оскільки наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про одруження (а.с. 6) слідує, що сторони з 01 липня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а із свідоцтва про народження, - що мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що мають різні характери, у них відсутні взаєморозуміння та довіра, вони припинили спільне проживання понад чотири роки тому, спору щодо опіки над дитиною та майнового спору між ними немає. Враховуючи такі обставини, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2011 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що протягом останнього часу вони не підтримують подружніх стосунків, оскільки в їх сім'ї постійно виникають сварки, конфлікти та непорозуміння, вони не можуть досягти згоди при вирішенні різних сімейних питань, їх сім'я практично розпалася, шлюб існує лише формально і примирення між ними є неможливим, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Вона подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задоволити та шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з нею та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він визнає позов, просить шлюб розірвати і слухати справу у його відсутності. Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2011 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю. Сторони тривалий час проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні, так як вважають, що шлюб неможливо зберегти. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2008 року, від шлюбу дітей не мають, спору про розподіл майна сторони не заявляють. Позивачка, посилаючись на те, що вони припинили шлюбні стосунки в кінці 2012 року, оскільки вони не розуміли один одного, між ними виникали сварки,вони неодноразово припиняли шлюбні відносини, потім знову поновлювали їх, але не змогли зберегти сім'ю, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але залишила заяву, в якій позов просила розглядати без її участі, підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в телефонній розмові пояснив, що з'явитися не може, тому що прикутий до ліжка з причини хвороби, але позов визнає та просив справу розглядати без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому підлягає задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх шлюб, стверджуючи, що з відповідачем сімейне життя не склалося у зв`язку з відсутністю спільних інтересів, взаєморозуміння та різними поглядами на життя. Подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, що суперечить її інтересам. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились. Подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити та шлюб розірвати з підстав зазначених у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2004 року і мають трьох спільних малолітніх дітей. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 13 квітня 2018 року звернулась до суду. Ухвалою від 19 квітня 2018 року (а.с. 14) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Сторони у підготовче засідання не зявилися, але подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 18, 19) та про, відповідно, підтримання та визнання позовних вимог. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд ухвалив за можливе на підставі ч. 3 ст. 211 та ч. 3 ст. 200 ЦПК України провести підготовче засідання за відсутності сторін, а за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про одруження (а.с. 6) слідує, що сторони з 01 серпня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8, 9) доводиться, що подружжя має трьох спільних малолітніх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що подружні стосунки між подружжям припинено, а відповідач визнав позов. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2006 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, між ними часто виникали сварки, відповідач зловживав спиртними напоями, матеріально не утримував сім'ю, неодноразово зраджував, вона втратила до відповідача почуття любові та що з 2011 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, чому їх сім'я розпалась і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що з літа 2011 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, відповідач проживає з іншою жінкою, з якою має дитину, чому їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, з 2012 р він проживає з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сім'ю, так як має з нею дитину, а тому їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з літа 2011 р. вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а відповідач фактично створив нову сім'ю з іншою жінкою, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2015 року і мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 26 вересня 2017 року звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала, просила розірвати шлюб та відновити їй дошлюбне прізвище. На обґрунтування підстав для припинення шлюбу позивач назвала тривале фактичне припинення подружніх стосунків (з 12 жовтня 2016 року) через подружню зраду відповідача. Відповідач заявлений до нього позов визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Ствердив, що дійсно з жовтня минулого року він проживає окремо від дружини через постійні сварки і підозри. Він не намагався примиритися і не впевнений, що тепер це є можливим, оскільки у нього вже нема тих почуттів до дружини, що були раніше. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) слідує, що сторони з 01 серпня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти припинення шлюбу. Зокрема, судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з 12 жовтня 2016 року. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві та суді просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 травня 2010 року. У шлюбі сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що подружнє життя з відповідачем у них не склалось через несумісність характерів та різне бачення сімейних ситуацій, в результаті чого у сім'ї постійно виникають сварки і непорозуміння, що негативно впливає на виховання сина. Про участь у вихованні та утриманні сина вони домовилися добровільно, зокрема, з понеділка по 15-ту годину п'ятниці син проживає з ним і відвідує дитячий садок, а на вихідні його забирає мама до себе. Він не має ніяких почуттів до відповідача, просить розірвати шлюб без надання строку на примирення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила, щоб шлюб між ними було розірвано без примирення. Заявила, що постійні непорозуміння та сварки в сім'ї тривають протягом останнього року, а півтора місяця тому вони вирішили припинити подружні стосунки і проживають окремо. Утриманням та вихованням сина вони займаються спільно. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони з 01 травня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 6) що мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала її та не заперечила проти розірвання шлюбу. Підтримання та визнання позову сторонами, на думку суду, свідчить про байдужість подружжя до існування їх шлюбу. З огляду на це, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні відповідач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2012 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що нормальні подружні стосунки між ними не склалися через несумісність характерів та взаємопротилежні погляди на життя, шлюб та сім'ю, у них різні життєві цінності та відсутність взаєморозуміння, вони припинили спільне проживання, і з 2015 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам, шлюб носить формальний характер, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати, дитину залишити з нею. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, на примирення не згідна, просить шлюб розірвати, у разі відсутності відповідача не заперечує проти розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи\~ був повідомлений своєчасно і належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, на примирення не згідний, позов визнає повністю, просить його задоволити, шлюб розірвати. У разі відсутності позивачки не заперечує проти розгляду справи у її відсутності. \~ \~ \~ \~ Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю. Сторони тривалий час, а саме з 2015 року, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, на примирення не згідні, обоє бажають шлюб розірвати, що підтверджується їх заявами до суду. \~ \~ \~ \~ Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. \~ \~ \~ В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн., оскільки із-за важкого матеріального становища позивачці ухвалою судді було відстрочено сплату судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved