Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» (надалі ТОВ ФК «Преміум Актив») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Є Гроші» та відповідачем було укладено договір №3390609276-027930 від 02.08.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com. та виконання дій, що свідчать про укладення договору. У зв`язку із невиконанням відповідачем належним чином своїх зобов`язань за договором станом на 15.01.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 29004 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 3500 грн. - заборгованості за кредитом; 11224 грн. 50 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 14280 грн. - заборгованості за пенею. На підставі договору факторингу № 1501/1 від 15.01.2019 року право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив». Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором №3390609276-027930 від 02.08.2018 року про надання позики в сумі 29004 грн. 50 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.04.2019 року відрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.58-59). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, 15.04.2019 року подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. 10.05.2019 року представник відповідача - адвокат Нікішов Г.І. надав до суду відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що відповідач заперечує факт прийняття пропозиції про укладення договору, ознайомлення з умовами договору, його укладення та підписання, отримання від ТОВ «ФК Є ГРОШІ» коштів. Факт укладення договору позивачем не доведений, а додані до позовної заяви копії платіжних доручень від 02.08.2018 року не є достовірними доказами перерахування коштів відповідачу. Відповідач наполягає на тому, що договір позики він не укладав та саму позику не отримував. Але не може залишити без уваги безпідставне нарахування відсотків за користування начебто наданим кредитом. Згідно пункту 5.2 наданої до позовної заяви копії договору позики зазначено, що вона надається на 31 день. Пунктом 5.4 чітко визначена дата повернення позики - не пізніше 23.00 01.09.2018 року включно. Отже нарахування процентів за користування кредитом має завершитись з настанням зазначеної дати та часу. Відповідно до Додатку 1 проценти складають 1704 грн. 50 коп., при цьому позивачем в позовній заяві зазначено, що заборгованість за процентами за користування кредитом складає 11224 грн. 50 коп. Враховуючи, що відповідач не є боржником, оскільки договору позики не укладав та кредитних коштів не отримував, звертає увагу на очевидну фальсифікацію в документах, що надані позивачем. До позовної заяви додано докази про відступлення. Доказів направлення та вручення цього повідомлення відповідачу позивач не надав. Копія незрозумілої роздруківки, в якій зазначено прізвище відповідача та назва населеного пункту, де він проживає, таким підтвердженням не є. Саме повідомлення начебто направлене відповідачу за вих. № 17 від 04.01.2019 року, але до позовної заяви додано копію договору факторингу від 15.01.2019 року, тобто повідомлення направлене раніше укладення самого договору. З урахуванням викладено в задоволенні позову має бути відмовлено. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, позовні вимоги не визнав за підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 02.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Є Гроші» та [PERSON] було укладено договір №3390609276-027930 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі Договір) (а.с.13-20). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення кредитного договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Положеннями ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно до п.12, ч. 1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 264183, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» (а.с.20). Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Відповідно до Розділу 1 Договору, заявка - анкета в особистому кабінеті Клієнта на веб-сайті позивача, встановленої форми, яка виражає намір клієнта отримати грошові кошти у позику та є невід`ємною частиною цього Договору та узгоджений Сторонами в Додатку 1 до цього договору. Так, виходячи з вищезазначеного, договір №3390609276-027930 від 02.08.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. Згідно умов договору позикодавець надав відповідачу кредит в сумі 3500 грн. строком на 31 день (п.5.2 Договору). Дата повернення позики - не пізніше 23:00 01.09.2018 року включно (п.5.4 Договору). Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 1704 грн. 50 коп. за 31 день, що підтверджується графіком розрахунків до договору (а.с.20). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Згідно копії\~платіжного доручення\~№5302\~від 02.08.2018\~року позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 3500 грн. (а.с.27). Вказані обставини також підтверджуються копією повідомлення від 28.01.2019 року (а.с.28). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В порушення умов кредитного договору відповідачем своєчасно умови кредитного договору виконано не було. Згідно розрахунку позивача станом на 15.01.2019 року заборгованість відповідача по договору складає 29004 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 3500 грн. - заборгованості за кредитом; 11224 грн. 50 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 14280 грн. - заборгованості за пенею (а.с.21-26). Із розрахунку заборгованості вибачається, що відповідачу нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 11224 грн. 50 коп. станом на 15.01.2019 року. Відповідно до пп.5.1-5.4 Договору, строк його дії становить 31 день із датою повернення не пізніше 23:00 01.09.2018 року (а.с.14-15). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначила, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд вважає, що нарахування позивачем процентів за користування відповідачем кредитом після спливу строку кредитування, а саме після 01.09.2018 року є неправомірним. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом підлягають задоволенню частково, в сумі яка утворилася станом на 01.09.2018 року і ставить 1704 грн. 50 коп. Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно п. 7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Враховуючи, що відповідач порушив зобов`язання передбачені договором, суд вважає що вимога про стягнення пені у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується тверджень представника відповідача, що ТОВ «ФК «Преміум Актив» є неналежним позивачем, суд виходить з наступного. 15.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Є Гроші» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до якого клієнт - ТОВ ФК «Є Гроші» відступив Фактору - позивачу свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі за договором № 3390609276-027930 від 02.08.2018 року, що підтверджується копією договору (а.с.9-10), витягом з акту прийому-передачі Прав Вимоги згідно договору факторингу (а.с.12). Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (ст. 1077 ЦК України). Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Отже, закон не пов`язує укладення договору факторингу з обов`язковим повідомленням боржника щодо укладання такого договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Листом-повідомленням від 04.01.2019 року № 17 відповідач повідомлявся ТОВ ФК «Є Гроші» про відступлення своїх прав вимоги по договору №3390609276-027930 від 02.08.2018 року позивачу, що підтверджується копією повідомлення (а.с.48) та копією реєстру відправленої кореспонденції (а.с.49). Представник відповідача у відзиві заперечив проти направлення та вручення повідомлення про відступлення відповідачу. Послався, що копія незрозумілої роздруківки, в якій зазначене прізвище відповідача та назва населеного пункту, де він проживає таким твердженням не є. Аналіз норм ЦПК України дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов`язання за договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в загальній сумі 19484 грн. 50 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial