Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення заборгованості та просили суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 116232,50 грн. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачі не виконують умови кредитного договору № 3212-ДЗ від 27.04.2011, внаслідок чого за період з 22.11.2012 по 17.10.2013 утворилась заборгованість по відсоткам в сумі 116 232,50 грн, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву в якій просила суд розгляд справи провести у її відсутність, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. ТОВ «Траєкторія» в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки свого представника до суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27.04.2011 між Кредитною спілкою «КС Володар» та членом Кредитної спілки [PERSON] було укладено кредитний договір №3212-ДЗ (а.с. 5-7). Згідно якого Кредитна спілка «КС Володар» надала [PERSON] кредит у розмірі 60000 грн з розрахунку нарахування 48% річних за користування кредитом на строк, який не перевищує 24 місяці, до 27.04.2013. В забезпечення кредитного договору 27.04.2011 було укладено договори поруки, за якими виступили поручителями та зобов'язались перед кредитною спілкою «КС Володар» відповідати по зобов'язаннях [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Траєкторія» ( а.с.8-9). Вбачається, що 27.06.2012 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 3212-ДЗ від 27.04.2012, згідно якого Кредитна спілка «КС Володар» відступила на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» повний обсяг майнових прав первісного кредитора в загальному розмірі 45 782 грн 97 коп. (а.с.10-11). З матеріалів справи вбачається, що відповідачам були направлені вимоги про усунення порушень, а саме про повернення у повному обсязі суми боргу за кредитним договором, проте зазначені вимоги позивача залишились без реагування (а.с.12-13). Вищевказані обставини також були встановлені Солом'янським районним судом м. Києва при винесенні рішення від 23.01.2013, яке набрало законної сили 14.03.2013 про стягнення з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Траєкторія» на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» суми заборгованості за період з 27.06.2012 по 21.11.2012 у розмірі 91006 грн 39 коп. (а.с.14-15). Враховуючи те, що відповідачі не виконали рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.01.2013, заборгованість за зобов'язаннями згідно Кредитного договору 3212-ДЗ від 27.04.2011 не погашена, позивач має право стягувати заборгованість по відсоткам та штрафним санкціям, передбачених Кредитним договором, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку), оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. В порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань позичальник грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту сплачує не в повному обсязі та не своєчасно, в результаті чого за період з 22.11.2012 по 17.10.2013 утворилась заборгованість по відсоткам та штрафним санкціям по кредитному договору № 3212-ДЗ від 27.04.2011 в сумі 116 232 грн 50 коп., з яких: 16897 грн 09 коп. Ї сума пені; 99335 грн 41 коп. Ї сума несплачених відсотків. На підтвердження заборгованості за кредитним договором № 3212-ДЗ від 27.04.2011 позивач надав до суду розрахунок заборгованості, яка виникла вже після винесення рішення від 23.01.2013 Солом'янським районним судом м. Києва. Виходячи з Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 1 грудня 2011 року Судової палати у цивільних справах управління та узагальнення судової практики Верховного Суду України, звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст.1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. Стаття 599 ЦК встановлює, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Необхідно зазначити, що дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що i боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин та враховуючи, що боржник та поручителі не виконали свої зобов'язання за кредитним договором перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, в зв'язку з чим вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1162 грн 33 коп.

Outcome: approved