Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2014 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №9 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний та являється батьком (а.с.5). Позивачка звернулася до суду з цим позовом і просить їх шлюб з відповідачем розірвати посилаючись на те, що їх сім'я розпалася та існує лише формально. Спільне сумісне життя з відповідачем не склалося; під час шлюбу між сторонами виникали сварки та непорозуміння із-за різних поглядів на сімейне життя, що призвело до припинення сімейних стосунків; в листопаді 2014 року після чергової сварки сторони припинили сімейні відносини. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги і повідомила, що спільне проживання і ведення господарства припинили з 03 листопада 2014 року; відповідач, з якого стягуються аліменти на утримання позивачки і неповнолітньої дочки не надає матеріальної допомоги, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 5100 грн.; відповідач не цікавиться ними; позивачка не бажає надання строку на примирення і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, але до суду не зявилася, причини неявки не повідомив, згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Позивачка при подачі позовної заяви до суду сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн., що стверджується квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved