Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.06.1998 року Соснівською сільською радою Красноградського району Харківської області (актовий запис №3). Дошлюбне прізвище позивачки Пономар. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою. Причиною розпаду сімї позивачка зазначає те, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить їх інтересам та інтересам дітей, так як протягом останніх двох років відповідач зловживає спиртними напоями, через що в сімї виникають постійні сварки, почуття поваги та любові втрачені, а останнім часом стосунки настільки погіршилися, що вони стали прожити окремо, тому вона просить розірвати шлюб. Неповнолітній син залишиться проживати з нею. Спір про майно відсутній. Від позивачки надійшла до суду заява, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути без нього. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як почуття поваги та любові між сторонами втрачені, вони проживають окремо, подружні стосунки припинилися, спільне господарство не ведеться, вони наполягають на розлученні, сім'я фактично розпалася, тобто подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити її прізвище [PERSON], тому суд вважає за доцільне залишити її прізвище [PERSON]. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, що підтверджені відповідними документами, а саме 640,0 грн. судового збору, які сплачені позивачкою при поданні позову до суду. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за надані їй юридичні послуги суд зазначає наступне. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). В матеріалах справи відсутній договір, укладений між позивачем та адвокатом про надання правової допомоги, де останній зобов'язувався надавати юридичні та консультаційні послуги в об'ємі і на умовах, що передбаченні даним договором, документ, який підтверджує повноваження адвоката, платіжний документ, що підтверджує сплату коштів за надані послуги. Надана позивачкою квитанція на суму 400,0 гривень не є платіжним документом, так як не містить реквізити платіжного документа та невідомо ким видана, і містить тільки підписи осіб, навість без зазначення прізвищ. Таким чином, понесені відповідачкою витрати за надані їй юридичні послуги, суд вважає не доведеними.

Outcome: approved