Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Турчин Ю.І. подала до суду позовну заяву, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 88347, вчинений 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ВСС-Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 1275627, укладеним 22.02.2020 між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон», у розмірі 13616,01 грн, поклавши судові витрати та відповідача. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликався на те, що в червні місяці 2021 року [PERSON] дізналася про вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., коли за місцем її роботи надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.06.2021 та з її заробітної плати почали стягувати частину заробітку. З відповіді на адвокатський запит від 02.07.2021, наданої 04.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавчого Пиця А.А. перебуває виконавче провадження № 65713371 з примусового виконання виконавчого напису № 88347 від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ВСС-Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 1275627 від 22.02.2020, укладеним між позивачкою та ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 21/07.2020 від 21.07.2020 є ТзОВ «ВСС-Факторинг», в розмірі 13616,01 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 672,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн; строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 10944,01 грн та 1000,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.07.2020 по 25.01.2021. Однак приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис про звернення стягнення, не повідомив боржника про наявність у неї боргових зобов`язань. Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження відсутній розрахунок заборгованості за період, вказаний у виконавчому написі, і сума, на яку звернено стягнення. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 08.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65713371 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 88347 від 05.04.2021. Відповідно постановою приватного виконавця Пиця А.А. від 22.06.2021 звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи [PERSON] за місцем її роботи - Стрийський міський центр соціальних служб, що за адресою: Львівська область, м. Стрий, вулиця Шевченка, 71. Як вбачається з договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 1275627 від 22.02.2020, наданого приватним виконавцем Пиць А.А. на адвокатський запит від 02.07.2021, кредитодавець ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» зобов`язується надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 2000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених цим договором. Таким чином, Договір украдений на суму 2000,00 грн з відсотковою ставкою 1,12 % річних, строк користування позичкою - 30 днів, а згідно з графіком платежів до Договору річна процентна ставка становить 408,80 %, сукупна вартість позики складає: 134 % від суми позики (у процентному виражені), 2672 (у грошовому вираженні) та включає в себе: 34 % від суми позики ( у процентному вираженні), 672 грн (у грошовому вираженні), сума позики 2000 грн (у грошовому вираженні), кредитні кошти були надані у розпорядження [PERSON] 22.02.2020. Однак розрахунок заборгованості в матеріалах виконавчого провадження відсутній. Необхідно зазначити, що Договір та графік платежів [PERSON] підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, однак документів про ідентифікацію, відповідно до яких позичальника ідентифіковано, немає. Таким чином, нотаріусу не було надано належних документів для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Відтак вказаний виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав, оскільки позивачка ні з ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон», ні з відповідачем не укладала жодних договорів, вимоги стягувача про сплату боргу не отримала, а тому право на стягнення з неї будь-яких коштів у відповідача відсутнє. Крім цього, нотаріус не переконалася у безспірності розміру заборгованості, яка підлягає стягненню. У разі підписання [PERSON] електронного договору, вона повинна була надіслати ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» електронне повідомлення, яке підписане за допомогою її електронного підпису, за допомогою якого можливо ідентифікувати особу та перевірити справжність та дійсність підпису. Крім того, відповідний файл з підписаним електронних договором також відсутній, що позбавляє можливості встановити, чи дійсно між ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] укладався Договір про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту. Як наслідок, неможливо встановити підставність та правомірність виконавчого напису № 88347 від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Головкіною Я.В. Таким чином, жодних кредитних договорів позивачка [PERSON] з ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» не укладала та будь-яких листів щодо заборгованості не отримувала. Її не повідомляли про те, що до неї звернулись із заявою про вчинення виконавчого напису, а тому вона не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованої заборгованості. Про наявність відносно неї виконавчого провадження з виконання спірного виконавчого напису їй стало відомо у червні місяці 2021 року після того, як за місцем її праці надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.06.2021. Докази надіслання приватним виконавцем та отримання позивачкою документів у матеріалах виконавчого провадження відсутні. Натомість, безумовним фактом, який свідчить про безспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем та існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачкою не визнані та з нею не узгоджені. Відповідач ТОВ «ВВС-Факторинг» правом подачі відзиву на позов не скористався. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. правом подачі пояснень щодо позову не скористалася. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. правом подачі пояснень щодо позову не скористався. 27.09.2021 представником позивачки адвокатом Турчин Ю.І. подано додаткові пояснення щодо предмета спору /а.с. 54-55/. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17 серпня 2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 34/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2021 позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ВВС-Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 14.09.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі /а.с. 41/. Одночасно з позовом [PERSON] подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу /а.с. 36-37/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області про забезпечення позову від 26.08.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 88347 від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ВСС-Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 1275627, укладеним 22.02.2020 між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон», у розмірі 13616,01 грн /а.с. 39-40/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.10.2021 закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «ВВС-Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та призначено справу до судового розгляду на 08.11.2021 /а.с. 61/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.11.2021 судове засідання відкладено на 29.11.2021 /а.с. 68/. Розгляд справи по суті відбувся 29.11.2021 за участі представника позивачки [PERSON] адвоката Турчин Ю.І. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її інтереси в суді представляла адвокат Турчин Ю.І., яка позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача ТзОВ «ВСС-Факторинг», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. у судове засідання не прибув. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. у судове засідання не прибула. З відкритих джерел встановлено, що відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 3 та на підставі підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме: у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 28.07.2008 за № 6997 на ім`я Головкіної Я.В. , анульовано згідно з наказом Міністерства юстиції України від 19.04.2021 № 1424/5. Діяльність припинена 21.04.2021 згідно з наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.04.2021 № 451/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В.» Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. З долученої до матеріалів справи копії Договору № 1275627 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22.02.2020 судом встановлено, що такий укладено між ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] /а.с. 14-18/. Додатком № 1 до Договору позики № 1275627 від 22.02.2020 встановлено періодичність та розмір платежів з повернення кредиту та сплати процентів за користуванням кредитом, а саме: до сплати (разом) 2672 грн /а.с. 19/. Судом встановлено, що 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 88347, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ВСС-Факторинг» заборгованості за кредитним договором 1275627 від 22 лютого 2020 року, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 21 липня 2020 року є ТзОВ «ВСС-Факторинг», в сумі 13616,01 грн за період з 21.07.2020 по 25.01.2021, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 672,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн; строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 10944,01 грн та 1000,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріусом, загальна сума, що підлягає стягненню, становить 14616,01 грн /а.с. 12/. Зі місту зазначеного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при його вчиненні керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (в редакції від 10.12.2014, котра діяла на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»). Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. від 08.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65713371 з виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 88347, в межах якого звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору /а.с. 21, 23, 25, 27/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із вчиненням приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором та оспорюванням позивачкою таких його дій. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII), Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, в абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ВСС-Факторинг», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 21 липня 2020 року, заборгованості за кредитним договором 1275627 від 22 лютого 2020 року, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон», в розмірі 13616,01 грн за період з 21.07.2020 по 25.01.2021, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 672,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн; строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 10944,01 грн та 1000,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріусом, загальна сума, що підлягає стягненню,становить 14616,01 грн, вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Оскільки вищезазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, то з цієї дати чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З матеріалів справи встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 05.04.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» та позивачкою Договір про надання коштів у позиву, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 1275627 від 22.02.2020 не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, оскільки на момент вчинення виконавчого напису 05.04.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. З урахуванням положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, постановах Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31.01.2018 у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності вимог щодо стягнення з позивачки боргу за кредитним договором, не повідомив останню про вчинення ним оспорюваного виконавчого напису, відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованість перед стягувачем є безспірною. Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які спростовують безспірність заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, що оскаржується. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. не з`ясувала питання щодо безспірності заборгованості з боржником, не переконалася щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості, в зв`язку з чим останній був позбавлений об`єктивної можливості висловити свої заперечення щодо суми нарахованого боргу, яку він не визнає. Разом з тим, відповідачем не подано жодного доказу на спростування обставин, які викладені позивачкою. Крім того, станом на дату вчинення приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. виконавчого напису від 05.04.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 88347, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ВСС-Факторинг» заборгованості у розмірі 13616,01 гривень, законодавча підстава для його вчинення, а саме: пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», втратила чинність, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. На підставі вищенаведеного суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов [PERSON] слід задовольнити з урахуванням встановлених судом обставин, визнавши таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною та зареєстрований у реєстрі за № 88347, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ВСС-Факторинг» заборгованості у розмірі 13616,01 гривень. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн та сплаченого судового збору, суд дійшов наступного висновку. Додатком № 1 до договору № 18/21 від 02.07.2021 визначено вартість юридичних послуг, наданих на виконання договору № 18/21, укладеним між Адвокатським об`єднанням «ГТ Правовий захист» та [PERSON] /а.с. 76-78/ Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 18/21 від 02.07.2021 Адвокатське об`єднання «ГТ Правовий захист» надавало юридичні послуги позивачці [PERSON] відповідно до переліку на суму 5500 грн /а.с. 79/. Відповідно до звіту про виконану роботу за надання правової допомоги згідно з Договором про надання правової допомоги № 18/21 від 02.07.2021 Адвокатське об`єднання «ГТ Правовий захист» надало юридичні послуги позивачці [PERSON] відповідно до переліку на суму 5500 грн /а.с. 80/. Згідно з рахунком № 18/21 від 17.08.2021 [PERSON] повинна сплатити 3500 грн за надання юридичних послуг згідно з Договором про надання правової допомоги № 18/21 від 02.07.2021 /а.с. 81/. Відповідно до квитанції № 94Т0038LB про здійснення касової операції від 17.08.2021 [PERSON] сплатила 3500 грн за надання юридичних послуг на підставі договору № 18/21 від 02.07.2021 /а.с. 82/. Згідно з рахунком № 18/21 від 18.11.2021 [PERSON] повинна сплатити 2000 грн за надання юридичних послуг згідно з Договором про надання правової допомоги № 18/21 від 02.07.2021 /а.с. 83/. Відповідно до квитанції 0.0.2346129587.1 від 18.11.2021 [PERSON] сплатила 2000 грн на рахунок АО «ГТ Правовий захист» за надання юридичних послуг на підставі договору № 18/21 від 02.07.2021 /а.с. 84/. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачки надано: квитанцію № 94Т0038LB про здійснення касової операції від 17.08.2021, відповідно до якої [PERSON] сплатила 3500 грн на підставі договору № 18/21 від 02.07.2021; квитанцію 0.0.2346129587.1 від 18.11.2021, відповідно до якої [PERSON] сплатила 2000 грн на рахунок АО «ГТ Правовий захист» за надання юридичних послуг на підставі договору № 18/21 від 02.07.2021; акт та звіт виконаних робіт за договором № 18/21 про надання правової допомоги від 02.07.2021, договір № 18/21 про надання правової допомоги від 02.07.2021 з додатком № 1 до нього, а тому витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн є підставними та підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, матеріали справи містять квитанцію № 94T0038LA від 17.08.2021 про сплату судового збору в сумі 908,00 грн та квитанцію № 94T0038L8 від 17.08.2021 про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн /а.с. 1, 35/. Відтак витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн та сплачений судовий збір на загальну суму 1362,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved