Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.1979 року, і від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей: доньку Уляну, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 20.05.2014 року звернувся з позовом в суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, майже з початку подружнього життя між ними виникали сварки, суперечки, непорозуміння. Зазначив, що їхня сімя остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на мотиви такого та доповнив, що з 2006 року вони з відповідачкою припинили подружні відносини та будь-яке спілкування, а з 2010 року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть і не підтримують жодних відносин. В нього є інша жінка, з якою він проживає і має намір офіційно оформити ці відносини. Вважає, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сімї відсутні. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечила, зазначивши, що подружнє життя із позивачем не склалося, тому просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 12.05.1979 року у Стрийському міському відділі ЗАГС Львівської області, актовий запис № 152 (а.с.5), від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку Уляну, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони з 2006 року припинили подружні відносини та будь-яке спілкування, а з 2010 року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть і не підтримують сімейних стосунків. Крім цього, позивач фактично створив нову сімю з другою жінкою. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved