Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року. У шлюбі мають двох спільних малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 39). Просив розірвати шлюб без надання строку на примирення, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 20 лютого, 06 та 23 березня 2017 року не з'явилася. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Позивач зазначив адресу реєстрації відповідача [ADDRESS] та адресу проживання - [ADDRESS] (а.с. 2). Відповідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області (а.с. 20), відповідач з 08 серпня 2016 року зареєстрована у [ADDRESS]. Така ж інформація підтверджується і довідкою сільського голови Митківської сільської ради (а.с. 24). Однак, судові повістки, направлені за вказаною адресою, повертаються до суду з відміткою про відсутність адресата за місцем реєстрації(а.с.22-23, 28-29, 35-36). За місцем проживання у [ADDRESS] відповідач також відсутня (а.с. 26-27, 30-31, 37-38). У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (абзац 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України). Положення частини п'ятої статті 74 ЦПК України щодо зміни порядку виклику та повідомлення осіб, які беруть участь у справах, про судовий розгляд позовів і скарг без їх присутності у судових засіданнях, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року. Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони з 14 липня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що сторони мають двох спільних малолітніх синів [PERSON], [INFO] (а.с. 7) та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач своєю неявкою у судове засідання проявила байдужість до існування шлюбу. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, в даний проживають окремо (а.с. 2), не бажають примирення чи збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання їм строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved