Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що вона 29.11.2018 року отримала кредит у розмірі 10000 відповідно до кредитного договору №29.11.2018-100003669 із сплатою 2800грн. за користування кредитом із кінцевим термом погашення 13.12.2018 року. ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у вказаній в договорі сумі; [PERSON] не повернула повністю та своєчасно банківській установі грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, перед кредитною установою [PERSON] має заборгованість 16124грн. Представник позивача до суду не з`явився, подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти його задоволення, але водночас просила звернути судове рішення до виконання через два місяці, оскільки розраховує, що на той час матиме кошти. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення у зв`язку із визнанням позову відповідачем, судом роз`яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити; також із відповідача підлягає стягненню у користь позивача 1921грн. судового збору.

Outcome: approved