Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому просить: 1) в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № ML 707/123/2008 року від 04.07.2008 року у загальному розмірі заборгованості за Кредитом - 1130359,86 грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] (далі - Квартира) та належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 04.07.2008 року ПН ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим № 2297, шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки з наданням всіх повноважень продавця ( в тому числі, але не виключно: отримання дублікату правовстановлюючих документів на предмет іпотеки (договір Купівлі - продажу) в органах нотаріату та місцевого самоврядування та здійснення їх реєстрації, подання заяви про держану реєстрацію права власності на підставі вказаних документів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснення будь-яких платежів за продавця, в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника предмету іпотеки до органів реєстраційної служби, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, Міністерства юстиції України, ВРЖЕУ, нотаріату тощо) за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки; 2) з метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки, а саме Квартиру, що належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 04.07.2008 року ПН ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим № 2297, в управління позивача, на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. В обґрунтування позову зазначено, що 04.07.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ML-707/123/2008, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 121420,28 доларів США у строк до 04.07.2023 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за вказаним Кредитним договором, між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки № PML 707/123/2008, відповідно до умов якого предметом іпотеки було встановлено нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором. Київським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідача суми боргу за Кредитним договором № ML 707/123/2008 року від 04.07.2008 року в розмірі 1130359,86 грн. 04.10.2012 року державним виконавцем ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження на виконання вищевказаного рішення, однак виходячи з даних, отриманих з Єдиного державного реєстру виконавчих провадження, рішення Київського районного суду м. Харкова залишається невиконаним. Позивач має право задовольнити свої вимоги за Кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем за Кредитним договором складає 1130359,86 грн., про що Київським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення, та з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звертається після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання. Представник позивача в судове засідання 10.04.2017 року не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи містяться заяви представників позивача щодо розгляду справи за їх відсутністю, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 04.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банком) та [PERSON] (Позичальником) укладено Кредитний договір № ML 707/123/2008, відповідно до п. 2 якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у сумі 121420,28 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Цільове використання - на оплату комісії Банку, придбання нерухомого майна. Кредитні кошти надаються терміном по 04.07.2023 року. Умовами Кредитного договору передбачено, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 4,49 % річних + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Також умовами п. 4.1.1. Частини № 2 Кредитного договору було встановлено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Пунктом 1.9.1 Частини № 2 Кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем та/або Майновим поручителем своїх Боргових зобов'язань за цим Договором чи іншими укладеними з Банком договорами та/або умов Документів забезпечення. Крім того, 04.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PML-707/123/2008 (далі - Договір Іпотеки), відповідно до 1.1. якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань, визначених у ст. 2 цього Договору, Іпотекодавець цим надає Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Вищевказаний Договір Іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І., зареєстрований в реєстрі за № 2305. Зазначена Квартира належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу нерухомого майна від 04.07.2008 року. Згідно п. 6.1 Договору Іпотеки, за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: всі боргові зобов'язання, не сплачені Іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов'язань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим Договором. Пунктом 6.2 Договору Іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Іпотекодавцем Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; порушення Іпотекодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього Договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним договором та цим Договором. Відповідно до п. 6.3 Договору Іпотеки, жодне положення цього Договору не може тлумачитись як таке, що обмежує: а) права Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України; б) права Сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки. При цьому згідно п. 6.4 Договору Іпотеки, Іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання: 6.4.1. Іпотекодержателю належить право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі Договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу Предмета Іпотеки у випадку його продажу Іпотекодержателем, буде визначатись наступним чином: а) початкова ціна продажу Предмета Іпотеки визначається Іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижчою його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 04.11.2009 року складає 121420,28 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.11.2009 року, становить 1130359,86 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 119396,60 доларів США, несплачені відсотки за користування кредитом - 16550,38 доларів США, пеня за прострочення виконання зобов'язань - 41157,04 гривень, штрафні санкції - 50,00 гривень. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2010 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 1130359,86 грн. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок в тому числі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). З наданих суду договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року та договору про відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, укладених між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», вбачається, що позивач отримав право вимоги до відповідача за вказаним вище Кредитним договором. З правових позицій, викладених в рішенні апеляційного суду Харківського області від 28.11.2016 року по справі № 643/12106/13-ц, вбачається наступне. Оскільки в договорі іпотеки квартири мається відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», тому позивач повинен був запропонувати Іпотекодавцю надати йому - Іпотекодержателю, право укласти такий договір, і у випадку такої відмови з боку Іпотекодавця, що буде свідчити про наявність спору, звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначеному ст. 39 Закону України «Про іпотеку» способами, тобто шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, надавши суду відповідний висновок про початкову ціну предмета іпотеки на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 28 вересня 2016 року у справі№6-1243цс16. Між тим доказів того, що позивач пропонував відповідачу вирішити питання про звернення стягнення на Предмет Іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором в позасудовому порядку, згідно умов вказаного вище Договору Іпотеки, матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як вбачається з правових позицій, викладених в Постановах Верховного Суду України від 27.05.2015 року, 21.10.2015 року, 08.06.2016 року, посилання суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку». Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Між тим позивачем в позові зазначено вимогу щодо визначення ціни продажу Предмета Іпотеки не в грошовому вираженні, а на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки. Даних щодо вартості Предмету Іпотеки в грошовому вираженні, за якою він має бути реалізований згідно даного рішення в разі задоволення позовних вимог, позивачем суду не надано та в позовних вимогах не зазначено. Клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості Предмету Іпотеки в грошовому вираженні, за якою вказана Квартира може бути реалізована згідно рішення суду, також не заявлено. Таким чином, суду всупереч вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України не надано даних щодо початкової ціни Предмету Іпотеки в грошовому вираженні станом на час розгляду справи, за якою Квартира може бути реалізована згідно рішення суду, та, відповідно, не заявлено позовні вимоги щодо реалізації Предмету Іпотеки на вказаною ціною, визначеною в грошовому вираженні. Крім того, позивачем в позові зазначено лише загальний розмір вимог, пред'явлених до відповідача. Всупереч вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», позивачем в обґрунтуванні позову, а також власне в позовних вимогах, не зазначено складові заборгованості, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на Предмет Іпотеки. За таких обставин, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог про звернення стягнення на Предмет Іпотеки. Враховуючи, що позовні вимоги про передачу Предмету Іпотеки в управління позивачу, є похідними від вимог про звернення стягнення на Предмет Іпотеки, в яких судом відмовлено, суд відповідно відмовляє і в позовних вимогах щодо передачі Квартири в управління позивачу.

Outcome: dismissed