Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

ТОВ «Кредитні Ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення. Свої вимоги мотивує тим, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору клієнт відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах , укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту н підставі документації. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 16.06-04/330-КЛ від 13.03.2006 року позичальником згідно якого є [PERSON]. 13.03.2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 16.06-04/330-КЛ, відповідно до якого банк надав кредит у сумі 25000,00 доларів США, зі сплатою 16% річних за весь строк фактичного користування кредитом з кінцевим терміном погашення 12.03.2011 року. В свою чергу боржник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 01.03.2013 року має прострочену заборгованість в розмірі 501693,51 грн.. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 13.03.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір № 16.06-04/330-КЛ-І, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 01.09.1995 року. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 26400,00 доларів США, що за курсом НБУ України на день укладенні іпотечного договору становить 133320,00 грн.. Відповідно до умов іпотечного договору, а саме п. 11 іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: - у випадку невиконання боржником основного зобов'язання, у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов іпотечного договору, у інших випадках , передбачених законодавством. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачу було направлено вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Громадянам, відповідно до Житлового кодексу, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення , за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідно жилого приміщення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи мається заява де зазначено розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні даного позову мотивуючи, тим, що відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога). Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). А враховуючи те, що позивач звертає стягнення на майно відповідача не маючи на це юридичного права, а має право виключно на грошову вимогу, тому вимоги позивача не підлягають до задоволення. Суд, вислухавши думку представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з кредитного договору № 16.06-04/330-КЛ від 13.03.2006 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 25000,00 доларів США. строком до 01.03.2013 року, а [PERSON] в свою чергу зобов`язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити нараховані відсотки, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені даним кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ними укладено договір іпотеки № 16,06-04/330-КЛ-І, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку житловий будинок[ADDRESS]. Внаслідок укладених 28.11.2012 року між правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» - ПАТ «Сведбанк» та ТОВ Факторинговою компанією «Вектор Плюс», а також ТОВ «Кредитні ініціативи» договорів факторингу, останнє набуло статусу нового кредитора/стягувача за вищезазначеним кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань утворилась прострочена заборгованість розмір якої станом на 01.03.2013 року становить - 501693,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Сутність договору факторингу полягає у тому, що суб'єкт цивільних правовідносин (кредитор) маючи боржника, який з тих чи інших причин не сплачує належні першому кошти, все ж таки ці кошти отримує, хоча і не від боржника, а від третьої особи, шляхом укладення з нею договору факторингу. Факторинг - це спосіб кредитування однієї особи іншою з мовою платежу у формі правонаступництва («покупки», або передачі прав вимог до третьої особи). ТОВ «Кредитні ініціативи», звертаючись до суду з позовом, як новий кредитор, внаслідок укладених договорів факторингу, за договором № 16.06-04/330-КЛ, укладеним 13.03.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] ставив питання про звернення стягнення на належний відповідачу будинок в [ADDRESS], яку відповідач передав в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України , предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога). Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). Грошова вимога - це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму. Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про іпотеку» № 898-ІV від 05.06.2003 року (зі змінами) іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. Згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, вимога клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі, не можуть бути предметом відступлення за договором факторингу. Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом посилався, як на підставу законності своїх позовних вимог, крім вищевказаного договору факторингу, на договір про передачу йому ТОВ «ФК Вектор Плюс» прав вимоги за іпотечними договорами, які визначені договором факторингу, укладеним 28.11.2012 року між ними, який нотаріально посвідчений 28.11.2012 року. Однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент укладення цього договору іпотеко держателем було ТОВ «ФК Вектор Плюс». Крім того, цей договір суперечить положенням ст.. 1078 ЦК України та відповідно до ст.. 228 ЦК України він є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок. Відповідно до ч.1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок , якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При цьому в цій частині стосовно майна фізичних або юридичних осіб, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади характер правочину конкретизовано: йдеться про анти соціальність знищення, пошкодження майна або незаконне заволодіння ним. Згідно з ч. 2 цієї статті правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним, тобто недійсним внаслідок безпосередньої вказівки закону і незалежно від наявності позов з боку його учасників чи інших осіб. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed