Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», в особі уповноваженого представника, звернулось в суд із позовом про визнання недійсним договору дарування, посвідченого 16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Ларисою Тарасівною, за реєстровим № 3614 та визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,055 га, кадастровий номер: 2610190501:09:006:0348, за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Вовчинець, садівництво «Каскад». В обґрунтування позовних вимог представник зазначив що 05 червня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області постановлено рішення, яким задоволено позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення із [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 43/232-248/06 від 03 травня 2006 року. На виконання рішення судом видано виконавчі листи, які знаходяться на примусовому виконанні в органах виконавчої служби. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2017 року замінено стягувача публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика». В межах виконавчого провадження з виконання вказаного рішення суду, проводились прилюдні торги з реалізації земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,055 га, кадастровий номер: 2610190501:09:006:0348, за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Вовчинець, садівництво «Каскад», яка на праві власності належала боржнику [PERSON] . Державним виконавцем 04 липня 2019 року винесено постанову про передачу земельної ділянки стягувачу, та складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Відповідач [PERSON] будучи стороною виконавчого провадження, усвідомлюючи що арешти були зняті, з метою перешкоджання виконання рішення суду, уклав оскаржуваний договір дарування земельної ділянки на користь близької родички [PERSON] . Вважає що [PERSON] та [PERSON] уклали фіктивний правочин, направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, а тому договір слід визнати недійсним. При цьому товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» набуло право власності на земельну ділянку на законних підставах, тому наявні обґрунтовані причини визнання за товариством права власності на неї. Не погоджуючись із вимогами позивача [PERSON] подала відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що договір дарування земельної ділянки не носить фіктивного характеру, про що зазначено в пункті 11 договору. [PERSON] , який є її батьком з дитинства обіцяв подарувати їй земельну ділянку. Оскільки тривали час зайняло оформлення документів, договір укладено 16 серпня 2019 року. Оскаржуваний договір не є фіктивним, так як ні вона, ні батько не були обізнані про виконавче провадження. Просила у задоволенні позову відмовити. Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву представник відповідача [PERSON] позов не визнала з аналогічних підстав. Додатково зазначила, що про рішення суду від 05 червня 2015 року та виконавче провадження її довіритель довідався із позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», так як уся судова кореспонденція йому направлялась на адресу де він не проживав. Право власності на земельну ділянку за ним зареєстровано 28 січня 2016 року, після відкриття виконавчих проваджень про стягнення грошових коштів, тобто він не вчиняв дій по переховуванню належного йому нерухомого майна. Після реєстрації права власності на ділянки, їх поділено на дві окремі: площею 0,055 га кадастровий номер: 2610190501:09:006:0348 з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва та площею 0,0025 га кадастровий номер: 2610190501:09:006:0349 з таким же цільовим призначенням. В подальшому ділянці з кадастровим номером: 2610190501:09:006:0348 змінено цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Ділянка площею 0,0025 га надалі належить йому на праві власності. Наведені обставини спростовують твердження позивача про навмисне ухилення від виконання судового рішення. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому представник вказав що відчуженню земельної ділянки передував її арешт, який був більше року. Для оформлення права власності на ділянку за позивачем арешт був знятий, що дало можливість відповідачу [PERSON] її відчужити на користь [PERSON] . Згадана у відзиві земельна ділянка з кадастровим номером: 2610190501:09:006:0349 не має жодного відношення до предмету спору. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Представник позивача у судове засідання не з`явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник подала заяву про розгляд справи без її присутності. У задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, суду подала заяву у якій клопотала про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги не визнала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Лариса Тарасівна у судове засідання не прибула, участь уповноваженого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2015 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено стягнути в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 43/232-248/06 від 03 травня 2006 року в розмірі 13407 доларів 34 центи США та пеню в розмірі 69 868 грн. 36 коп. Додатковим рішенням від 27 липня 2015 року присуджено стягнути в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк», судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1968,51 грн. та витрати пов`язані із публікацією в газеті «Галичина» оголошення про виклик до суду в сумі 180 грн. На виконання заочного рішення від 05 червня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 15 вересня 2015 року видано виконавчі листи, які звернуті до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, теперішнє найменування якого: Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ). Ухвалою від 28 березня 2017 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» у цивільній справі № 344/13108/14-ц На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 15/2-001858, виданому Івано-Франківською міською радою народних депутатів 21 липня 1994 року в [PERSON] у приватній власності знаходилась земельна ділянка площею 0,0575 га кадастровий номер: 2610190501:09:006:02418, за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Вовчинець, садівництво «Каскад». Відомості про власність [PERSON] на цю ділянку внесені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 28 січня 2016 року. В подальшому дана земельна ділянка була поділена на дві окремі земельні ділянки: площею 0,055 га кадастровий номер: 2610190501:09:006:0348 з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва та ділянку площею 0,0025 га кадастровий номер: 2610190501:09:006:0349 з таким же цільовим призначенням. Відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] на ці ділянки внесені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 04 травня 2017 року. Надалі ділянці з кадастровим номером: 2610190501:09:006:0348 змінено цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 04 липня 2019 року в рамках виконавчого провадження № 49941293 з примусового виконання заочного рішення від 05 червня 2015 року головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузиком Іваном Івановичем постановлено передати стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» належну боржнику [PERSON] земельну ділянку площею 0,055 га кадастровий номер: 2610190501:09:006:0348 за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Вовчинець, садівництво « [INFO] », у зв`язку із відсутністю допущених учасників на прилюдних торгах по її продажу. В цей же день державним виконавцем Кузиком Іваном Івановичем складено акт про передачу вказаної земельної ділянки стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» у рахунок погашення боргу. З 14 травня 2018 року по 04 липня 2019 року земельна ділянка та інше майно [PERSON] знаходилось під арештом на підставі постанови державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14 травня 2018 року, накладеного у виконавчому провадженні № 49941293. 16 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, за яким [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,055 га кадастровий номер: 2610190501:09:006:0348 за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Вовчинець, садівництво «Каскад». Договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Ларисою Тарасівною, за реєстровим № 3614. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», задоволено частково. Постановлено стягнути із [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 43/232-248/06 від 03 травня 2006 року в розмірі 13407 доларів 34 центи США, пеню в розмірі 69 868 грн. 36 коп., та 3 517 грн. 64 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат в апеляційному суді. 13 листопада 2020 року головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) Каліфіцьким Анатолієм Сергійовичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 49941293 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (скасуванням рішення, яке підлягало виконанню). Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року за результатом перегляду справи № 369/11268/16-ц від цих висновків не відступлено. Однак згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Відновленню у судовому порядку підлягають тільки порушені права особи. Враховуючи що виконавче провадження, в рамках якого державним виконавцем прийнято постанову про передачу спірної земельної ділянки позивачу, закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», суд не знаходить підстав вважати що договір дарування вказаної ділянки на даний час порушує права позивача, як стягувача у виконавчому провадженні. Крім того судове рішення в частині стягнення коштів із [PERSON] , який є дарувальником за договором дарування, скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року. Тому у випадку звернення до примусового виконання постанови апеляційного суду, договір дарування ніяким чином не вплине на майбутні права товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», як стягувача, так як [PERSON] не буде боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови суду апеляційної інстанції. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 203, 234, 717 ЦК України,

Outcome: dismissed