Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором №CNL-B00/195/2007 від 19.11.2007 року та №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21.12.2007 року та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за вказаними договорами. Свій позов мотивували тим, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10.12.2010 року та Договору відступлення права вимоги № б/н від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаними договорами. Відповідно до кредитного договору №CNL-B00/195/2007 від 19.11.2007 року [PERSON] отримала від ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») кредит у розмірі 66 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 19.11.2014 року. Зобов'язання [PERSON] не виконує, тому станом на 06.05.2014 року має заборгованість в розмірі 75 751,94 долари США, що еквівалентно 868 836,87 грн., з яких: 65 525,37 долари США, що еквівалентно 751 543,23 грн. - заборгованість за кредитом, 10226,57 долари США, що еквівалентно 117 293,64 грн. - заборгованість по процентам. Крім того, позичальнику нарахована пеня в розмірі 3 152 038,21 грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості та судові витрати. Відповідно до кредитного договору №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21.12.2007 року [PERSON] отримав від ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») кредит у розмірі 67 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 20.12.2014 року. Зобов'язання [PERSON] не виконує, тому станом на 06.05.2014 року його заборгованість становить 53 564,81 долари США, що еквівалентно 614 361,58 грн. Крім того, позичальнику нарахована пеня в розмірі 2 228 831,78 грн. В забезпечення виконання договірних зобов'язання [PERSON] між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SMEB00/166/2007 від 21.12.2007 року. Поручитель свої зобов'язання також не виконала. В зв'язку з цим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованість та судові витрати. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами №CNL-B00/195/2007 від 19.11.2007 року та №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21.12.2007 року між банком та [PERSON] були укладені договори іпотеки відповідно №PCNL-B00/195/2007 від 19.11.2007 року та № PM-SMEB00/166/2007 від 21.12.2007 року, відповідно до яких в іпотеку передане нерухоме майно - житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 237,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить їй на праві власності. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами звернути стягнення на іпотечне майно. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2014 року позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки залишені без розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, натомість до суду подана заява, відповідно до якої просить провести розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримуює в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання вкотре не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши докази, давши їм належну правову оцінку, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10.12.2010 року та Договору відступлення права вимоги № б/н від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договорами, зокрема, кредитними договорами №CNL-B00/195/2007 від 19.11.2007 року, №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21.12.2007року та договором поруки №SMEB00/166/2007 від 21.12.2007 року. Відповідно до кредитного договору №CNL-B00/195/2007 від 19.11.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 66 000,00 доларів США зі сплатою 13,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 19.11.2014 року. Кошти отримані позичальником відповідно до заявки на видачу готівки від 19 листопада 2007 року №14 (а.с.28). [PERSON] брала на себе зобов'язання повертати частину кредиту щомісяця в розмірах та в строки, визначені в графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок; нараховані відсотки сплачувати одночасно з погашення відповідної частини кредиту та в строк передбачений в графіку платежів та повністю повернути банку кредит не пізніше дати остаточного повернення кредиту ( п.п.1.5,1.6). Відповідно до п.1.9. договору банк має право вимагати дострокове виконання зобов'язань у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором. За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування коштами у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов'язання, за кожний день прострочки (п.4.1.1 договору). [PERSON] свої зобов'язання не виконує, тому станом на 06.05.2014 року має заборгованість в розмірі 75 751,94 долари США, що еквівалентно 868 836,87 грн., з яких: 65 525,37 доларів США, що еквівалентно 751 543,23 грн. - заборгованість за кредитом, 10226,57 доларів США, що еквівалентно 117 293,64 грн. - заборгованість по відсоткам. Крім того, позичальнику нарахована пеня в розмірі 3 152 038,21 грн. Даний розмір заборгованості встановлений на підставі наданих доказів. Разом з тим, визначаючись щодо розміру пені, яка підлягає стягненню, суд враховує положення ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Враховуючи досить значне перевищення розміру пені, суд вважає за можливе зменшити її розмір до розміру збитків та стягнути пеню в розмірі 868 836, 87 грн. 21.12.2007 року між ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений договір про надання кредитної лінії №CRL-В00/SMEB00/166/2007, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 67 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 20.12.2014 року. Кошти отримані [PERSON] відповідно до заявки на видачу готівки від 21 грудня 2007 року №25 (а.с.27). Відповідач брав на себе зобов'язання повернути вказані кошти у строки визначені в договорі та сплатити платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені договором. У випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору №CNL-B00/195/2007 від 19.11.2007 року, укладеного між банком та [PERSON], банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань (п.1.10 договору). За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування коштами у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов'язання, за кожний день прострочки (п.4.1.1 договору). Зобов'язання [PERSON] не виконує, досудова вимога залишена поза увагою. Станом на 06.05.2014 року його заборгованість становить 53 564,81 долари США, що еквівалентно 614 361,58 грн. Крім того, позичальнику нарахована пеня в розмірі 2 228 831,78 грн. Даний розмір заборгованості встановлений на підставі наявних доказів. Разом з тим, визначаючись щодо розміру пені, яка підлягає стягненню, суд враховує положення ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Враховуючи досить значне перевищення розміру пені, суд вважає за можливе зменшити її розмір до розміру збитків та стягнути пеню в розмірі 614 361,58 грн. В забезпечення виконання договірних зобов'язання [PERSON] між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SMEB00/166/2007 від 21.12.2007 року. Згідно цього договору [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором та відповідає як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання; у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель свої зобов'язання також не виконала. Позивачем була направлена письмова вимога, однак відповідач її не виконав (а.с. 54). Крім того, суд звертає увагу, що договір поруки містить положення про дію договору до повного виконання боргових зобов'язань, що не може розглядатися як встановлення строку поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, тому в даному випадку є підстави для застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України. Однак, суд враховує, що позивач скористався своїм договірним правом на дострокове повернення кредиту, відповідно пред'явив вимогу до поручителя, тим самим, у суду відсутні підстави стверджувати про припинення договору поруки. Отже, встановлена сума заборгованості за вказаним договором підлягає солідарному стягнення з позичальника та поручителя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial