Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивовано тим, що 14.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та громадянином України [PERSON] був укладений кредитний договір № CNL-800/132/2007. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з вказаним договором позичальник отримав кредит на загальну суму 150000 швейцарських франків. Зазначає, що [PERSON] зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачеві кредитні кошти у строки, зазначені у кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. З метою додаткового забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором 14.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № PCNL-800/132/2007. Предметом вказаного договору іпотеки є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Вказує, що ПАТ «ОТП Банк» листом № 17/2010 від 26.01.2011 року звернулося до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. із відповідною заявою про вимоги кредитора. Потім, кредитор неодноразово звертався до нотаріуса із проханням повідомити про осіб, які б прийняли спадщину за померлим. Однак, відповідей на свої запити від нотаріуса Єгер Н.Д. кредитор не отримував. Водночас, 31.03.2015 року на адресу кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшла повістка, в додатку до якої містилася позовна заява, подана до ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в інтересах [PERSON] (повістка Голосіївського районного суду м. Києва). В додатках до позовної заяви, зокрема, містився заповіт від 14.01.2000 року, посвідчений державним нотаріусом Ластівка А.В. Відповідно до цього заповіту [PERSON] заповів житловий будинок, що перебуває в іпотеці, відповідно до договору іпотеки від 14.11.2007 року, [PERSON] . Відповідно, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» своїм листом № 35 від 27.02.2018 року звернулося із заявою про вимоги кредитора до іпотекодавця [PERSON] , і просило погасити заборгованість за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року, яка вже визначена рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.02.2014 року та становить 1169658,47 грн. Зауважує, що всупереч положень ст. 1282 ЦК України відповідач залишила без відповіді та задоволення вимогу кредитора. Зобов`язання за вказаним кредитним договором залишилися невиконаними, заборгованість, визначена рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.02.2014 року в розмірі 1169658,47 грн. Вказує, що станом на 29.03.2017 року розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 1169113,56 грн.: по тілу кредиту 1121592,17 грн.; несплачені відсотки 2041,48 грн.; пеня 45479,91 грн. Також зазначає, що відповідачу було надіслано вимогу № 35 від 27.02.2018 року про виконання боргових зобов`язань, які забезпечені договором іпотеки, зазначену вимогу відповідач не виконав. Оскільки відповідач не вжив заходів для погашення або зменшення заборгованості за кредитним договором, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав та стягнення сум кредиту, процентів і штрафних санкцій у примусовому порядку. Крім того, повідомляє, що ЗАТ «ОТП Банк» змінило свою назву на ПАТ «ОТП Банк» без створення нової організаційно-правової форми. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір відступлення права вимоги № б/н. Згідно з вказаними договорами ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло зобов`язання за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року та договором іпотеки № РСNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржникам за кредитним договором та договором іпотеки. Наголошує на тому, що на сьогоднішній день рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04.02.2014 року не виконано. На підставі наведеного, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що прийняла спадщину за померлим [PERSON] та звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки № PCNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року, а саме, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з правом отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отриманням дублікатів правовстановлюючих та інших документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з метою погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року у розмірі 1169113,56 грн. Ухвалою судді від 18.10.2010 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 18.12.2018 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Романюка Л.С. до суду надійшов відзив на позов, згідно з яким просить відмовити у позові. Наголошує на тому, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та вважає, що в розумінні ст. ст. 76-78, ч. 1 ст. 81 ЦПК України вимоги позивача не підлягають до задоволення в силу ряду підстав, зокрема, у зв`язку відсутністю правових підстав для оспорювання того факту, що його довірителька є такою, що прийняла спадщину та відсутності будь-якої потреби констатації цього факту в судовому рішенні, а також в силу спливу строку пред`явлення вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину. Представник відповідача у відзиві зазначає, що позивачем безпідставно в числі складових позовних вимог стверджується про необхідність визнання його довірительки такою, що прийняла спадщину. Його довірителькою вжито заходів до прийняття спадщини після смерті [PERSON] шляхом подання до нотаріуса відповідної заяви, і приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу № 17/2010. Крім того, факт того, що його довірителька є спадкоємцем покійного [PERSON] і прийняла після нього спадщину підтверджується і ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2013 року у цивільній справі № 712/2-1759/2010 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача [PERSON] , на стороні відповідача приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, про визнання таким, що не підлягає виконанню та скасування виконавчого напису нотаріуса. У даному судовому рішенні констатується, що ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2011 року залучено до участі в справі [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] , ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як правонаступника ПАТ «ОТП Банк» нового кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № CNL-800/132/2007 і договором іпотеки № PCNL-800/132/2007, укладеними 14.11.2007 року. Крім того, представник відповідача зауважує, що позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину. З моменту смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 623 квадратні метри, на якій розташований даний будинок, яка, відповідно, знаходиться за тією ж адресою, а також боргові зобов`язання за договором іпотеки № РCNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк»), які виникли на підставі кредитного договору № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року. Також представник відповідача вказує, що за змістом договору відступлення права вимоги № б/н 26.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права, в тому числі за договором іпотеки № PCNL-800/132/2007, укладеним 14.11.2007 року між банком і батьком його довірительки. Відповідно з 26.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» перестав бути кредитором по відношенню до покійного батька його довірительки [PERSON] та до його довірительки, як його спадкоємці і правонаступниці у вказаних зобов`язальних правовідносинах. В той же час 24.01.2011 року представник ПАТ «ОТП Банк» Ващук А.С. подав заяву про наявність боргових зобов`язань у [PERSON] , зазначаючи про наявність договору іпотеки (майнової поруки), укладеного між ним та [PERSON] , заборгованості по кредитному договору від 14.11.2007 року. В цій заяві представник просив також повідомити спадкоємців про наявні боргові зобов`язання та повідомити ПАТ «ОТП Банк» про перелік осіб, які подали у встановлений законом термін заяви про прийняття спадщини. Однак, за твердженням представника відповідача, у ПАТ «ОТП Банк» з 26.11.2010 року вже не було повноважень кредитора по відношенню до [PERSON] у зв`язку із продажем (відступленням) їх ТОВ «ОТП Факторинг Україна». ТОВ «ОТП Факторинг Україна» знало про те, що [PERSON] , помер як мінімум ще з 29.07.2011 року. як це слідує із змісту ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2013 року у цивільній справі № 712/2-1759/2010. Крім того, додатково позивачу про це було відомо з березня 2015 року як учаснику у цивільній справі № 752/3873/15-ц Голосіївського районного суду м. Києва, про що ним же вказано і визнається у позовній заяві в розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України. В позовній заяві ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначає, що кредитор неодноразово звертався до нотаріуса письмово з питанням повідомлення, хто є спадкоємцями [PERSON] , однак відповіді так і не отримав. Як витікає з тексту позовної заяви, кредитор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до [PERSON] лише 27.02.2018 року, тобто із пропуском передбаченого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку, впродовж якого кредиторові спадкодавця належало пред`явити відповідні вимоги як спадкоємця боржника. При цьому позивач до позовної заяви долучив докази відправлення на адресу відповідача у справі відповідного листа від 27.02.2018 року, однак не долучив жодного доказу про отримання [PERSON] відповідного листа. Таким чином, вважає, що позивач протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку не пред`явило своїх претензійних вимог до спадкоємця боржника, як кредитор. За таких обставин, позивач втратив право вимоги до спадкоємця відповідача [PERSON] , а тому у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід відмовити за необґрунтованістю. Представник [PERSON] спростовує позовну вимогу позивача по справі щодо звернення стягнення в його користь на предмет іпотеки за рішенням суду згідно з договором іпотеки № PCNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року, а саме: житлового будинку по [ADDRESS] , посилаючись на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.03.2018 року у справі № 760/14438/15-ц. З огляду на вищенаведене, вважає, що враховуючи умови договору іпотеки, в розумінні ч. 4 ст. 263, ч. 9 ст. 10 ЦПК України ця вимога позивача вимогам закону не відповідає. Крім того, у поданому відзиві представник відповідача просив стягнути з позивача 15000 грн. судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та 7000 грн. (витрати, пов`язані з явкою представників відповідача до суду), які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Ухвалою суду від 20.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. 02.09.2019 року представником відповідача подано письмові пояснення, згідно з якими просить відмовити у позові повністю за безпідставністю в силу пропуску строку пред`явлення вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину, передбаченого ст. 1281 ЦК України. В якості додатку до пояснень долучено копію договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 року з додатком по [PERSON] та копію банківської виписки з рахунку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 26.11.2010 року. Вказані письмові пояснення з додатками долучено до матеріалів справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Третя особа у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомлено, письмові пояснення щодо позову та відзиву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-800/132/2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 150000 швейцарських франків із сплатою 5,99 % річних строком до 14.11.2022 року (а.с. 5-9). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 14.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки (майнова порука) № PCNL-800/132/2007, згідно з яким [PERSON] (іпотекодавець) передав в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержателю) нерухоме майно (предмет іпотеки) будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 623 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які належить іпотекодавцю на праві власності (а.с. 10-13). На випадок своєї смерті [PERSON] зробив розпорядження, згідно з яким належний йому незакінчений будівництвом житловий будинок із земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] , він заповідає своїй доньці [PERSON] , а належну йому частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] та цегляний гараж, що знаходиться в м. Ужгороді на [ADDRESS] АГК «Іскра [ADDRESS] , він заповідає своєму сину [PERSON] , що підтверджується заповітом, посвідченим 14.01.2000 року державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 3-100 (а.с. 15). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10.09.2010 року (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на будинок та земельну ділянку площею 623 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У січні 2011 року АТ «ОТП Банк» звернулося до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. із заявою про наявність боргових зобов`язань у померлого [PERSON] від 13.01.2011 року, відповідно до якої заявило про існуючі зобов`язання [PERSON] згідно з договором іпотеки та просило повідомити його спадкоємців про наявні боргові зобов`язання, а також повідомити АТ «ОТП Банк» перелік осіб, які подали у встановлений строк законом термін заяви на прийняття спадщини (а.с. 16). 23.04.2009 року ЗАТ «ОТП Банк» змінило назву на ПАТ «ОТП Банк», а 26.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 року між фактором (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та клієнтом (ПАТ «ОТП Банк»), за яким клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, укладеними між клієнтом та позичальниками клієнта, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/договорами застави, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, укладеними між клієнтом та боржниками/третіми особами. За умовами даного договору клієнт передав та відступив фактору сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, права звернути стягнення на заставне майно. Згідно з витягом з додатку № 1 до даного договору до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року та до [PERSON] за договором іпотеки № РСNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року (а.с. 36-39). У липні 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості до позичальника за кредитним договором від 14.11.2007 року № CNL-800/132/2007 [PERSON] та поручителів за договорами поруки від 14.11.2007 року № SR-800/247/2007 та № SR-800/248/2007 [PERSON] , [PERSON] . Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 04.02.2014 року у цивільній справі № 2-1225/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2014 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (залученого до участі у справі як позивача у зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги) до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року у розмірі 1171980,39 грн., 1700 грн. судового мита та 30 грн. витрат на ІТЗ (а.с. 29-33). З матеріалів справи вбачається, що у березні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало повістку про виклик до Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі № 752/3873/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 року та договору відступлення права вимоги від 26.11.2010 року. До повістки в якості додатків було долучено копію ували про відкриття провадження у справі від 18.03.2015 року, копію вказаного позову з додатками. У зазначеному позові представник [PERSON] повідомив, що остання є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке їй заповів батько [PERSON] , а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 623 кв.м., на якій розташований даний будинок, яка, відповідно, знаходиться за тією ж адресою (а.с. 17-22). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року станом на 29.03.2018 року загальна сума простроченої заборгованості становить 1169113,56 грн., з яких: 1121592,17 грн. залишок заборгованості за кредитом; 2041,48 грн. сума відсотків (відсотки за користування кредитом); 45479,91 грн. сума пені за прострочення зобов`язання (а.с. 23). 27.02.2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до [PERSON] із досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року (вимога про усунення порушення) (а.с. 24, 25). Представник позивача 02.06.2014 року, 27.04.2017 року та 03.03.2018 року відповідно звертався до приватного нотаріуса Єгер Н.Д. із заявами, в яких повідомляв, що TOB «ОТП Факторинг Україна» володіє правом вимоги до спадкоємців або спадкоємця померлого [PERSON] , і для захисту своїх прав та законних інтересів TOB «ОТП Факторинг Україна» просило повідомити, чи хтось прийняв спадщину, чи було видано спадкоємцю/спадкоємцям свідоцтво про прийняття спадщини (а.с. 26-29). Матеріалами справи також встановлено, що 08.10.2009 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання таким, що не підлягає виконанню та скасування виконавчого напису, вчиненого 27.07.2009 року нотаріусом про звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , які позивач передав у іпотеку за договором, укладеним 14.11.2007 року із банком. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010 року (справа 2-1759/10) вказаний позов задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню та скасовано вчинений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. виконавчий напис від 27.07.2009 року № 2164 про звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , в розмірі 1167893,60 грн. на користь ПАТ «ОТП Банк». Банк подав на зазначене рішення суду апеляційну скаргу, яку було прийнято до розгляду. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.11.2011 року залучено до участі в справі: [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] , ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як правонаступника ПАТ «ОТП Банк» нового кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № CNL-800/132/2007 і договором іпотеки № PCNL-800/132/2007, укладеними 14.11.2007 року. Згідно з ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2013 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відхилено, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010 року залишено без змін (а.с. 113-119). Зазначеними ухвалами апеляційного суду констатовано, що [INFO] [PERSON] помер, документи, необхідні для оформлення спадщини за [PERSON] , нотаріусу подала лише [PERSON] . Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 676/1958/16-ц. Таким чином, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів\~Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 441/1647/15-ц, провадження № 61-5610св18. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що спадкоємець померлого [PERSON] , яким є його донька [PERSON] , прийняла у спадок нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 623 кв.м., на якій розташований даний будинок, а відтак, позовні вимоги позивача про визнання відповідача такою, що прийняла спадщину за померлим [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, за змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15. Отже, прийнявши спадщину, відповідач [PERSON] набула й обов`язків іпотекодавця, незалежно від отримання свідоцтва про право на спадщину. Разом, з тим відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За правилом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як встановлено судом, про відкриття спадщини позивачу стало відомо 29.11.2011 року під час розгляду апеляційним судом Закарпатської області апеляційної скарги на рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010 року, а саме, коли ухвалою апеляційного суду Закарпатської області було залучено до участі в справі: [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] , ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як правонаступника ПАТ «ОТП Банк». При цьому, апеляційним судом також було зазначено, що документи, необхідні для оформлення спадщини за [PERSON] , нотаріусу подала лише [PERSON] Водночас ТОВ «ОТП Факторинг України» також було відомо про відкриття спадщини та про спадкоємця [PERSON] відповідача [PERSON] ще у березні 2015 року, а саме, після отримання ним позовної заяви у цивільній справі № 752/3873/15-ц, що перебувала у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва. Вказана обставина не заперечується представником позивача у позовній заяві. З досудовою вимогою до [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся 27.02.2018 року, а з даним позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки 02.04.2018 року. Таким чином, позивачем пропущений строк пред`явлення вимоги до спадкоємця. Відповідно до положень статей 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи не встановлено, а позивачем не доведено факт пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємця у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України. Відтак, суд вважає обґрунтованими заперечення, висловлені представником відповідача у відзиві на позов, щодо несвоєчасного пред`явлення вимоги до спадкоємця [PERSON] Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Під час розгляду справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц про те, що сплив визначених у статті 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що пропуск ТОВ «ОТП Факторинг України» визначених у статті 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за додатковим зобов`язанням, а тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки № PCNL-800/132/2007 від 14.11.2007 року є безпідставними та не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) від 10 лютого 2010 року). У судовому засіданні 03.09.2019 року на підставі частини 6 статті 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 12.09.2019 року.

Outcome: dismissed