Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Богдана Ліщини, будинок 13) звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 3 879, 18 грн., посилаючись на наступне. Відповідач [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] , є споживачем послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, тобто абонентом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» за особовим рахунком № [NUMBER] . Отже, відповідач зобов`язана оплачувати отримані послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Враховуючи, що у споживача квартирні засоби обліку води відсутні, тому на підставі п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення відповідачу нараховується згідно з нормативами (нормами) споживання, установленими рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 13.07.2010 року № 1196 «Про затвердження норм споживання води для населення» зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету ради № 454 від 05.04.2011 року, з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства, виходячи з 1 зареєстрованої особи за даною адресою. Разом з тим, відповідач [PERSON] , в порушення умов, визначених змістом зобов`язання, не сплачує за спожиті послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення, тобто неналежно виконує свої обов`язки, внаслідок чого за період з 01.12.2016 року по 01.11.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 3879 грн. 18 коп. З метою захисту порушенного права, 23.04.2019 року позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі [PERSON] заборгованості за надані послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.06.2019 pоку у справі № 428/4908/19 було відмовлено у видачі судового наказу за заявою про видачу судового наказу про стягнення зі [PERSON] заборгованості за послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення, у зв`язку з тим, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. ТОВ «ТАУН СЕРВІС» здійснило електронний запит через «Кабінет електронних сервісів» та отримало інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сплативши за це 23,00 грн. Згідно вказаної довідки власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, представник позивача звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача як з власника квартири заборгованість за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 3879,18 грн., витрати за оплату послуг з отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.10.2019 року № 186950727 у розмірі 23,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин та діяла до 01.05.2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка набула чинності 01.05.2019 року та діє на теперішній час) до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1, 2, 3. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин та діяла до 01.05.2019 року), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка набула чинності 01.05.2019 року та діє на теперішній час), учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка набула чинності 01.05.2019 року та діє на теперішній час), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до п. 5 та п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин та діяла до 01.05.2019 року), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка набула чинності 01.05.2019 року та діє на теперішній час), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин та діяла до 01.05.2019 року), виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції, яка набула чинності 01.05.2019 року та діє на теперішній час),\~ договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний виносок було викладено у постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13. Згідно із пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до підпункту 1,2 пунтку 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до підпункту 1 пунтку 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 186950727 від 31.10.2019 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] . Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 червня 2019 року юуло відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» про видачу судового наказу про стягнення зі [PERSON] заборгованості за послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення, у зв`язку з тим, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. З виписки по особовому рахунку відповідача № 01001050 09118000100500 та розрахунку заборгованості за комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою надання послуги: [ADDRESS] , вбачається, що позивачем була надана послуга відповідачу з централізованого постачання холодної води і водовідведення у повному обсязі, проте відповідач фактично користувалася послугою з централізованого постачання холодної води і водовідведення та, в порушення вимог чинного законодавства України, що регулює правовідносини у сфері надання комунальних послуг, свої зобов`язання по проведенню оплати спожитих комунальних послуг не виконувала, а тому за відповідачем є наявна заборгованість у розмірі 3879,18 грн. Отже, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе перед позивачем зобов`язання. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд зауважує, що оскільки відповідачем не виконані зобов`язання з оплати комунальних послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, позивач має право в судовому порядку вимагати стягнення нарахованої заборгованості. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» до [PERSON] про оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, 164 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 2512 від 15.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 1728 грн. 90 коп. та платіжним дорученням № 829 від 15.04.2019 року про сплату судового збору у сумі 192, 10 грн. Також відповідач просив стягнути з відповідача інші судові витрати по справі, які полягають у витратах на оплату послуг з отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 23,00 грн., понесення яких підтверджується квитанцією про сплату № 7297555 від 31.10.2019 року. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн., а також суму витрат пов`язаних з отриманням інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 23,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved