Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог та позиції позивача. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» - Коцар Ольга Сергіївна звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 42811 грн 00 коп. Також просить стягнути судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2102 грн 00 коп. Посилається на те, що відповідач не виконав зобов`язання позичальника за договором позики № 132445 від 03.02.2017, укладеного в електронній формі, на виконання якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 21 день (до 24.02.2017). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02.03.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Надіслана відповідачу ухвала суду та позовна заява з додатками не була вручена адресату, оскільки працівниками поштового зв`язку було виявлено відсутність адресата за зареєстрованим місцем проживання, що відображено в довідці Ф20, а тому суд з врахуванням положень ст. 128 ЦПК України, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвалою від 31.03.2020 постановив проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач про час та місце розгляду справи та її суть повідомлявся судовою повісткою, направленою поштою за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. В судові засідання 27.04.2020 та 19.05.2020 відповідач не з`явився, відзив на позов не надав, заяв, клопотань на адресу суду не направив, що згідно з ч.2 ст. 191, ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК є підставою для вирішення справи за наявними матеріалами та ухвалення заочного рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Фактичні обставини встановлені судом з посиланням на докази. Дослідивши зміст позовної заяви та матеріали справи, суд визнав подані позивачем письмові докази належними, допустимими та достовірними в розумінні статей 77-79 ЦПК України, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення наступних обставин справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН» 17.08.2015 зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа, код 39952398 та є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 27.10.2015 (а.с.22,23). Порядок отримання та надання позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентовано Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015, які розміщуються на офіційному вебсайті Позивача https://creditup.com.ua ( а.с. 24-30). Відповідно до п.1.6. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», ці Правила є невід`ємною частиною договору позики (а.с.24-30). Згідно п.п.4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до п.4.8 Правил, підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Згідно п.4.9 Правил, дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідно до п.4.10 Правил, відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. Згідно п. 6.3 Правил, у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті (п.6.4. Правил). Згідно п.п.6.10-6.12 Правил, Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. 03.02.2017 відповідач, у встановленому п.п. 4.1,4.2. Правил порядку, оформив Заявку для отримання позики в розмірі 1000 грн, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки Відповідача (а.с. 8-11). Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо Позичальника, а також фото останнього. На підставі заповненої Відповідачем заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та Відповідачем було укладено Договір позики №132445 в електронній формі (а.с.12-16). Згідно п.1.1. Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п.1.3. Договору позики, строк позики за цим договором складає 21 день, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) до 24.02.2017. Пунктом п.1.4. закріплено, що цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. Позика надається на споживчі цілі (п.1.7. Договору позики). 03.02.2017 позивач в порядку встановленому п.1.4. Договору позики на картковий рахунок [PERSON] перерахував суму позики в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується повідомленням №6320-ВП від 08.02.2020 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 (а.с.19-21). Відповідно до п.1.5. Договору позики, строк та проценти за користування позикою за Договором позики обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: 1.5.1. Протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3. Договору, розмір основних процентів складає: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн 00 коп. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3. цього Договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів погашення позики та належних на дату погашення платежів. 1.5.2. У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 1,9 процента від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Пунктом 1.6. Договору позики закріплено, що у разі повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою протягом 3-х днів після закінчення строку, визначеного п.1.2. Договору позики, нарахування додаткових процентів у відповідності до пункту 1.5.2 Договору не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов пункту 1.5.2 цього Договору. Згідно п.3.1. Договору позики, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим Договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до умов цього договору та Графіку розрахунків. Відповідно до п.3.4. Договору позики, при отриманні позикодавцем коштів для виконання зобов`язань позичальника, позикодавець направляє такі кошти на погашення заборгованості в такій черговості: у першу чергу - нараховані проценти за користування позикою у відповідності до Графіку розрахунків згідно підпункту 1.5.1; у другу чергу - повернення суми позики надану позичальнику у відповідності до Графіку розрахунків. У разі прострочення сплати заборгованості за договором позики, повернення позики позикодавцю та сплата основних процентів, додаткових процентів у разі несвоєчасного повернення заборгованості позичальником, тощо здійснюється у такій черговості: у першу чергу - позичальник сплачує додаткові проценти згідно підпункту 1.5.2, за умови їх нарахування; у другу чергу - нараховані проценти за користування позикою у відповідності до Графіку згідно підпункту 1.5.1; у третю чергу - сума позики, надана позичальнику (п.3.5. Договору позики). Згідно п.3.3. Договору позики, заборгованість за договором позики, що включає в себе суму позики, нараховані основні проценти, додаткові проценти у разі несвоєчасного повернення заборгованості позичальником, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок позикодавця у строк, встановлений договором позики. Згідно Графіку розрахунків до Договору позики № 132445 від 03.02.2017 датою погашення суми позики є 24.02.2017, а сукупна вартість позики складає 1410 грн, з якої: 1000,00 грн - сума позики; 410 грн - проценти за користування позикою (звор.стор.а.с.16). Відповідно до п.п.4.1.-4.3. Договору позики за порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно умов цього Договору та чинного законодавства України. Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, неналежне виконання цього договору, яке мало місце під час дії цього договору. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 18.02.2020 за розрахунками позивача становить 42811 грн, з яких: 1000,00 грн - основний борг; 21120,00 грн - заборгованість по відсоткам; 20691,00 грн - заборгованість за простроченими (додатковими) відсотками. Вказані обставини позивач підтверджує довідкою щодо заборгованості за Договором № 132445 від 03.02.2017 станом на 18.02.2020 (а.с.17). Зміст спірних правовідносин та норми, що їх регулюють. Судом встановлено, що спір виник з кредитних правовідносин за договором позики, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно абз.1 ч.1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком ( ч.1 ст. 546 ЦК України). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, шо підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 ЗЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності (що відповідає п.4.9. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок). Мотивована оцінка аргументів позивача та висновки суду. За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача, не розцінюється судом, як визнання позовних вимог та/або обставин, якими вони обґрунтовуються, з огляду на те, що подання заперечень на позов це право, а не обов`язок відповідача і це право не може бути обмежене будь-яким способом, в тому числі і шляхом застосування норм Цивільного процесуального кодексу України щодо звільнення позивача від доказування. Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доводи позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, внаслідок невиконання ним взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту зі сплатою відсотків у розмірах та строки погоджені сторонами, є переконливими, оскільки грунтуються на вимогах закону та умовах договору, підтверджуються обставинами справи, встановленими судом на підставі поданих письмових доказів. Як встановлено 03.02.2017 позивач надав відповідачу грошові кошти в позику в сумі 1000,00 грн на споживчі цілі строком на 21 день - до 24.02.2017, зі сплатою відсотків за користування позикою протягом цього строку в розмірі 410,00 грн, виходячи зі ставки 1,9 % за кожен день користування позикою. Сукупна вартість основного зобов`язання позичальника визначена в договорі - 1410,00 грн (1000 грн +410,00 грн) На кінець строку договору відповідач основне грошове зобов`язання не виконав, повернення позики не здійснював. Таким чином, позивачем доведено неналежне виконання відповідачем основного зобов`язання (прострочення виконання) та неповернення позики в розмірі 1000,00 грн до закінчення строку дії договору, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заборгованості за відсотками, визначеними договором на строк його дії - 21 день в сумі 410,00 грн, то вони підлягають стягненню, оскільки не сплачені відповідачем у визначений договором строк - 24.02.2017. У пункті 54 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), Велика Палата зазначила, що право кредитодавця нараховувати проценти за кредитом, які були передбачені договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Водночас, судом встановлено, що позивач продовжив нарахування відсотків за користування позикою (1,9% щодня) поза межами строку дії договору і таким чином безпідставно збільшив основне зобов`язання. Отже, вимога позивача в частині стягнення нарахованих відсотків за користування позикою, виходячи зі ставки 1,9 % за кожен день користування позикою, в розмірі 21120,00 грн за період з 25.02.2017 по 18.02.2020 задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими (додатковими) відсотками згідно договору позики в розмірі 20691,00 грн, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.1.5. Договору позики № 132445 від 03.02.2017 нарахування процентів за користування позикою понад строк зазначений в п.1.3. цього договору (24.02.2017), здійснюється у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за ставкою 1,9 процента додатково до основних процентів від суми позики, що не була повернута своєчасно за кожен день користування позикою. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України та умов Договору, визначених в п.1.5, нарахування додаткових відсотків за кожен день прострочення грошового зобов`язання, за своєю юридичною природою є неустойкою (пенею). Верховний Суд у пункті 71 постанови від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) вказав, що за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Враховуючи вказане положення закону, умови договору в частині прострочення зобов`язання позичальником, а також, що сукупна вартість послуги з надання позики згідно договору становить 1410,00 грн (1000,00 грн - позика + 410,00 грн - відсотки), суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення прострочених (додаткових) відсотків та в цій частині задовольняє вимоги на суму 705,00 грн. (1410,00 грн х 50%). Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 132445 від 03.02.2017 підлягають частковому задоволенню, на суму 2115 грн 00 коп., яка складається з наступного: 1000,00 грн. - заборгованість за позикою; 410,00 грн - проценти за користування позикою; 705 грн 00 коп. - заборгованість за додатковими відсотками, як пеня. Вирішення питання розподілу судових витрат. За правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем визначено ціну позову 42811,00 грн та сплачено судовий збір незалежно від ціни позову у граничному мінімальному розмірі - 2102,00 грн, як передбачено ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». За таких обставин, часткове задоволення позовних вимог не змінює розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial