Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Сторони перебували у шлюбі з 04.10.2009 року по 23.12.2014 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги неповнолітній дитині та на утримання матері до досягнення дитиною 3 - річного віку. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку та на її утримання матері до досягнення дитиною 3 - річного віку також у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, посилаючись, що у добровільному порядку матеріальної допомоги він не надає. З сином вона проживає окремо від батька, шлюб розірвала. Позивачка у судовому засіданні підтримала у повному обсязі свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але позовні вимоги визнав., просив справу розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини підлягають задоволенню з наступного: Згідно ст.75 Сімейного Кодексу України, далі (Кодексу), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст.77 Кодексу утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ст.79 Кодексу аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст.80 Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.84 Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.180 Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.183 Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити у обсязі стягнень ? частини всіх видів заробітку відповідача на користь неповнолітнього сина [PERSON] до його повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також 392 гривні у твердій грошовій сумі на користь позивачки, що складає 30 відсотків прожиткового мінімуму громадян на 2015 рік щомісячно. При цьому суд враховує, що позивачка не працює та не отримує доходів.

Outcome: partial