Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

сторони в шлюбі з 12.11.2004р., мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 13.03.2019р. звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, вони сварились та конфліктували, інше, тому припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, просила розірвати шлюб. В суді [PERSON] позов підтримала, пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось в основному через часті конфлікти та сварки, тому близько чотирьох років не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вони стали чужі один одному, вона втратила до нього добрі почуття, сім`я розпалась, примирення між ними неможливе, настоює на розірванні шлюбу. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належно. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позов, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Із пояснень в суді [PERSON] , із свідоцтва про шлюб та копій свідоцтв про народження (а.с.5, 8, 9) убачається, що сторони в шлюбі з 12.11.2004р., мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , близько чотирьох років не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Не брати до уваги покликання позивачки [PERSON] про припинення подружніх стосунків із відповідачем, суд не має підстав. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] , як убачається із її пояснень в суді, не бажає поновлювати сімейні стосунки з відповідачем, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] на виклики до суду не відреагував, що з урахуванням тверджень позивачки про припинення подружніх стосунків, розцінюється судом, як свідчення небажання до налагодження чи відновлення сімейних стосунків із позивачкою. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя Павлусів, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування позивачки до збереження шлюбних відносин порушуватиме її права на особисту свободу, а отже, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов. Наявність у сторін неповнолітніх дітей суд оцінює, як обставину, що заслуговує уваги, але з огляду на вищенаведене та інші матеріали справи, не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved