Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом та просив суд\~в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (адреса: [ADDRESS], ІН [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, ІК 36789421, р/р 2650700233333 у Регіональному відділенні АТ «ОТП [PERSON]» у м. Харків) у загальному розмірі 971\~475,22 грн., яка складається з основної суми боргу за кредитним договором CNL700/391/2008 за тілом кредиту в розмірі 30\~828.21 дол. США, що еквівалентно 243\~234,57 грн., відсотків у розмірі 15\~629.85 дол. США, що еквівалентно 123\~319,81 грн. та за кредитним договором CNL700/148/2005 у загальному розмірі 604\~920,84 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 59\~190,93 дол. США, шо еквівалентно 467\~016,43 грн. та процентами у розмірі 17\~478,38 дол. США, що еквівалентно 137\~904,41 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №374 у м. Харків, пр. Леніна, 22, та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 30.12.2003. року за реєстровим номером №4286, зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.01.2004., що підтверджується витягом №2537319 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3486245, номер запису В-57374 в книзі 1 шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PCNL 700/148/2005 від 27.05.2005. та іпотечним договором PCNL 700/391/2006 від 26.05.2006., а саме: квартири №374 у м. Харків, пр. Леніна, буд. 22 з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження. З метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки: квартиру №374, у м. Харків, пл. Леніна, буд. 22, що належить [PERSON] в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Свої позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обґрунтував тим, що\~27.05.2005 р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та Громадянкою України [PERSON] був укладений договір іпотеки № PCNL700/148/2005 з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № CNL700/148/2005, що був укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON]. 26.05.2006 р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» та Громадянкою України [PERSON] був укладений договір іпотеки № PCNL700/391/2006 з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № CNL700/391/2006, що був укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON]. 30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва [PERSON] замість Закритого акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» на Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» (копії додаються). 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір про відступлення права вимоги № б/н. Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» набуває права вимоги за Кредитними договорами. Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № б/н Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» передає та відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. Також 12.11.2010. року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до пункту 1.1. якого у звязку з укладенням [PERSON] купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, від 12 листопада 2010 року між Фактором та Клієнтом, за яким Клієнт передав Фактору права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного [PERSON], укладеними між Клієнтом та позичальниками Клієнта, перелік яких містить в Додатку №1 до даного [PERSON], що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/Договорами застави, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного [PERSON] (надалі [PERSON] забезпечення), укладеними між Клієнтом (в договорах забезпечення іменується «Іпотекодержатель» чи «Заставодержатель») та Боржниками/Третіми особами (в договорах забезпечення іменуються «Іпотекодавець (вці)» чи «Заставодавець (вці)») ( надалі Іпотекодавець/Заставодавець»), Сторони домовилися про наступне: 1.1.Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. Згідно із пунктом 1.2. договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року за цим [PERSON] до Фактора переходять всі права Клієнта як сторони, що іменується «Іпотекодержатель»/»Заставодержатель» у зобовязаннях, які виникли на підставі [PERSON] забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим [PERSON] (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки). Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП [PERSON]» щодо права вимоги до Відповідача з виконання зобовязання за Кредитним договором, що забезпечений договором іпотеки, а отже, саме на користь Позивача має бути звернено стягнення на предмет іпотеки. 26.06.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило на адресу [PERSON] [ADDRESS] було направлено повідомлення про намір звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі добровільного невиконання не менш ніж у тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги поручення за кредитним договором CNL700/391/2006 від 26.05.2006. року в розмірі 366\~554,10 грн., за кредитним договором CNL700/148/2005 авд 26.05.2005. року в розмірі 604\~920,84 грн., а також вимоги про звільнення, виселення та знаття з реєстраційного обліку. Вказані факти підтверджуються наданою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» копією фіскального чеку №6100311845230, описом вкладення у цінний лист від 26.06.2015. 03.07.2015. [PERSON] отримано вказаний лист, що підтверджується її особистим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №6100311845230. Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач зобовязався своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в Кредитному договорі. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору та норм права, Відповідач не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором. Відповідно до пункту 1.4. частини №2 [PERSON] за користування кредитом Позичальник зобовязався сплатити [PERSON] відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені [PERSON]. Згідно із пунктом 1.5. частини №2 [PERSON] повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу [PERSON] або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено [PERSON]. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили відсоткову ставку, як FIDR + фіксований відсоток, де FIDR це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в [PERSON] на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів [PERSON] може змінюватись) розміщується на сайті [PERSON] www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях [PERSON] на інформаційних стендах. Як встановлено пунктом 1.7.2. [PERSON] здійснює видачу кредиту Позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою Позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці Позичальника, зменшених на утриману комісію [PERSON] у відповідності до тарифів та умов цього [PERSON]. Кожний наступний транш надається Позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього Траншу, якщо інше не передбачено цим [PERSON]. На виконання умов договору CNL 700/391/2006 від 26.05.2006. та на підставі наданих кредитних заявок Відповідача [PERSON] перерахував на поточний рахунок Відповідача №26208001539224 відкритий в установі Відповідача, кредитні кошти у загальному розмірі 33\~400,00 дол. США. На виконання умов договору CNL 700/148/2005 від 26.05.2005. та на підставі наданих кредитних заявок Відповідача [PERSON] перерахував на поточний рахунок Відповідача №26208001539224 відкритий в установі Відповідача, кредитні кошти у загальному розмірі 63\~000,00 дол. США. У відповідності до п. 4.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник (Відповідач) зобовязаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2011 року у справі №2-1331/11 з [PERSON] була стягнена заборгованість на користь ПАТ «ОТП [PERSON]» за Кредитним договором № CNL700/391/2006 від 26.05.2006 року заборгованість у розмірі 366\~554,10 гривень, за Кредитним договором № CNL700/148/2005 від 26.05.2005 року заборгованість складає - у розмірі 604\~920,84 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.10.2014. у справі №2-1331/11 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Дзержинського районного суду у м. Харкові за позовом ПАТ «ОТП [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості апеляційна скарга відхилена, рішення суду залишено без змін. В забезпечення виконання зобовязань Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором CNL 700/391/2006 від 26.05.2006. був укладений договір іпотеки №PСNL 700/391/2006. Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки №PСNL 700/391/2006. предметом іпотеки є квартира №374, загальною площею 96,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, пл. Леніна, буд. 22 та належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 30.12.2003 за реєстровим №4286 і який зареєстрований Комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризації 12 січня 2004 року, що підтверджується витягом №2537319 про реєстрацію права власності н нерухоме майно №3486245, номер запису В 57374 в книзі : 1. Також в забезпечення виконання зобовязань Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором CNL 700/148/2005 від 26.05.2005 був укладений договір іпотеки №PСNL700/148/2005. Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є квартира №374, загальною площею 96,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, пл. Леніна, буд. 22 та належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 30.12.2003 за реєстровим №4286 і який зареєстрований Комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризації 12 січня 2004 року, що підтверджується витягом №2537319 про реєстрацію права власності н нерухоме майно №3486245, номер запису В 57374 в книзі : 1. Відповідно до п.6.2 договору іпотеки Іпотекодержатель - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобовязань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобовязання, не сплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням Відповідачем його зобовязань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у звязку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору). Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або іпотекодержатель та іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договором про задоволення також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ця правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-1561цс15, від 9 грудня 2015 року у справі №6-2479цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі №6-1935цс15, від 04 листопада 2015 року у справі №6-340цс15, які в силу положень статті 360 - 7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до п.4.4 [PERSON] іпотеки сторони погодили оцінку предмету іпотеки PCNL 700/391/2006 від 26.05.2006., яка визначена у розмірі 685\~700,00 грн., що за курсом НБУ на дату укладення становило 135\~782,00 дол. США. Відповідно «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Отже, для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як законного іпотекодержателя, шляхом продажу нерухомого майна, необхідне отримання зазначених документів. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. З метою забезпечення повної реалізації Позивачем своїх прав, як іпотекодержателя та запобігання спричинення іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо за необхідне передати ПАТ «ОТП [PERSON]» дане нерухоме майно в управління іпотекодержателя з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Таким чином суд доходить висновку про те, що позовні вимоги позивача є доведеними і підлягають задоволенню.\~\~\~\~ Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Outcome: partial