Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2012 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. У зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, це призвело до того, що на даний час вона з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння та сімейних стосунків між ними немає, через постійні сварки, які виникають між ними, свідками сварок стають їх діти, ці сварки спричиняють дітям душевні страждання, постійної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує, просить його задоволити. Також просить рішення ухвалити у підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає повністю, згідний на сплату аліментів в розмірі 1/2 частки від заробітку, так як працює у Заборольській ЗОШ І-ІІІ ступенів Рівненського району Рівненської області, проти задоволення позову не заперечує. Крім того, просить рішення ухвалити у підготовчому судовому засіданні. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін, на підставі наявних документів. У зв'язку з повним визнанням позову відповідачем, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2012 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Діти на даний час проживають з матір'ю та перебуває на її утриманні. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, взаєморозуміння та сімейних стосунків між ними немає, на примирення не згідні, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 Сімейного кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, працює в Заборольській ЗОШ І-ІІІ ступенів Рівненського району Рівненської області, інших утриманців немає, доказів, які б це спростовували суду не надано, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і дітей, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дітей, а також визнання позову відповідачем, і згода на стягнення з нього саме такого розміру аліментів, про що він зазначив у своїй заяві. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним і відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх належному утриманню. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved