Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позичальником [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» 08.12.2005 року був укладений кредитний договір № 579-05-ПК, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 45 000 тисяч доларів США зі сплатою 13,5 % річних. 03.10.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 579-05-ПК. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 30.06.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 232 203,53 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним у розмірі 232 203,53 грн., понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 483,05 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами те не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки до суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подавав. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.12.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №579-05-ПК, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 45 000 доларів США. терміном користування з 08 грудня 2005 року до 07 грудня 2010 року зі сплатою 13,5 % річних (а.с.9-13). Відповідно до п. 3.2 позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, позичали зобов`язується щомісячно с строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануітетного платежу, розмір якого становить 1 049,00 доларів США. Відповідно до п.6.1 цього Договору, за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2.,3.4.,4.3.,4.4.,4.6.,4.7.,4.8., цього Договору. З метою забезпечення належного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором є: застава автомобіля Lexus RX 300, 2003 року випуску № кузова [NUMBER] , що належить позичальнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] , виданого МРЕО УДАІ м.Луганськ, 09.12.2005 року. Згідно з Договором про відступлення прав вимоги від 03.10.2018 р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 579-05-ПК (а.с.7-9). Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 30.06.2020 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 232 203,53 грн.: три відсотки річних за період із 30.06.2017 по 30.06.2020 року складає 59 468,78 грн, нарахована пеня за період із 30.06.2019 року по 30.06.2020 року складає 172 734,75 гр.(а.с.14-16). Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, місто Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, суд робить висновок про те, що пеня була нарахована відповідачу на суму заборгованості станом на 30.06.2020 року, тобто в період проведення антитерористичної операції, а отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за період з 30.06.2019 по 30.06.2020 у сумі 172 734,75 грн. є необгрунтовними та такими що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 59 468,78 грн., яку складають 3% річних на суму боргу за період із 30.06.2017 по 30.06.2020. Згідно ч. 1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року № 301/1894/17, вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом, що передбачено ст. 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» або іншим фахівцем у галузі права. Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000, 00 грн., що підтверджується дослідженими судом документами, а саме: Договором про надання правової допомоги від 21 грудня 2019 року та додатками до нього (актом на надання правових послуг від 22 червня 2020 року з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), що складає 20000, 00 грн. та заявкою на надання юридичної допомоги від 04 червня 2020 року); платіжним дорученнями № 686 від 23.06.2020 (а.с.36-44). Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно по п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи те, що задоволено 25,61% позовних вимог ( 59 468,78 грн. від 232 203,53 грн. складає 25,61%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 122 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (20 000 грн. * 25,61%). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №37 від 08.07.2020 року про сплату судового збору в сумі 3 483,05 грн. Беручи до уваги те, що позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 3 483,05 грн., враховуючи, що задоволено 25,61 % позовних вимог, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в суму судового збору в розмірі 892 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3 483,05 грн. * 25,61%). На підставі викладеного та

Outcome: partial