Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2006 року, посвідченого приватним Краматорської міського нотаріального округу, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №5107, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Згідно довідки №4159 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.07.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , відповідач [PERSON] , дружина та син позивача. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відтак, враховуючи, що відповідач не є власником будинку [ADDRESS] , суд вважає, що обставини, які були підставою для надання [PERSON] права користування будинком на цей час припинені. Окрім того, статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов`язки наймача жилого приміщення та членів його сім`ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов`язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім`ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім`ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов`язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідач по справі є членом сім`ї позивача за кровним спорідненням. Спеціальною підставою припинення права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між власником житла та відповідачем була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати [PERSON] права на проживання у житлі позивача, а ні ж його відсутність без поважних причин понад один рік. З акту про не проживання від 19.08.2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає там з жовтня 2010 року. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою будинком [ADDRESS] підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені ними витрати: судовій збір 768,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved