Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором №3315418954-000236 про надання позики в розмірі 16727 грн. 00 коп., оскільки останній не виконує зобовязань за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] шляхом реєстрації на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, уклав Договір, внаслідок чого отримав на картковий рахунок №5168757317411991 позику у розмірі 2000, 00 (дві тисячі) гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 25.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (далі - Позикодавець/Позивач) та громадянином України [PERSON] (далі - Позичальник/Відповідач) було укладено договір №3315418954-000236 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Договір). Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: \~ \~ \~ \~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом 737925, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку (ст. 207 ЦК України). Вищевикладене кореспондується також із положенням п. 2.7 Правил про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженого наказом Позивача за №7 від 27.11.2017 року, які відповідно до п. 12.8 Договору є публічною офертою на укладання цього Договору. Додатково, сторона позивача зазначає, що відповідно до Розділу 1 Договору, заявка - анкета в особистому кабінеті Клієнта на веб-сайті Позивача, встановленої форми, яка виражає намір Клієнта, отримати грошові кошти у позику та є невідємною частиною цього Договору та узгоджений Сторонами в Додатку 1 до цього договору. Так, виходячи з вищезазначеного, договір № 3315418954-000236 від 25.03.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1. Договору Позикодавець на умовах цього Договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього Договору, а позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим Договором. Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором. Повідомленням від 25.03.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № 5168757317411991 позику у розмірі 2000,00 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року. Відповідно до умов п. 10.1.3. Договору позичальник зобовязується вчасно повернути Позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов Договору. (п.5.1 Договору). Строк, на який надається позика за цим Договором становить 14 (чотирнадцять) днів (5.2. договору). Дата надання позики 25.03.2018 року (п.5.3 Договору). Дата повернення позики - не пізніше 23:00 08.04.2018 року включно (п.5.4 Договору). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, (ст. 1048 ЦК України). Відповідно до умов Договору сума процентів за користування позикою становить 327,00 грн. за 14 днів. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування Позикою, що становить (730 процентів річних). Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (сорок гривень 00 копійок процентів) за кожен день, починаючи з Дати видачі Позики, і закінчуючи Датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування Позикою. Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає (дві тисячі триста двадцять сім гривень 00 копійок). Так, у строк, зазначений даним Договором у разі виконання відповідачем зобовязань за цим Договором, відповідач повинен був повернути позику на суму 2 000 грн. та проценти за користування позикою у розмірі 327,00 грн. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На час подання позову відповідач заборгованість за договором № 3315418954-000236 від 25.03.2018 року не погасив. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України , порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за позикою, Відповідач порушує зобовязання за даним Договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно п. 7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. п. 11.1. даного Договору передбачено, що усі спори за Договором сторони будуть намагатися вирішити шляхом переговорів. Позивач зазначає, що заходи досудового врегулювання спору не вживалися. Станом на 30.08.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.5.4. даного Договору, що призвело до виникнення заборгованості. Так, станом на 30.08.2018 року за відповідачем утворилась заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2 000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6087,00 грн., заборгованості за пенею - 8640,00 грн. Розрахунком заборгованості за кредитним договором підтверджено факт порушення відповідачами умов кредитного договору та не виконання зобовязань, що випливають з нього. Приймаючи до уваги порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, позов підлягає задоволенню. Позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. 00 коп., та 1 500,00 грн. за юридичні послуги. Відповідно до ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3, 4, 5ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Позивачем на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу надано, договір про надання юридичних послуг №01/08-1 від 01.08.2018 року, акт приймання-передачі наданих послуг №14 до Договору про надання юридичних послуг №01/08-1 від 01.08.2018 року за яким загальна вартість за проведення усної консультації, аналіз документів кредитної справи, підготовка позовної заяви, клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, друкування позовної заяви з додатками для сторін, підготовка пакету документів для подачі до суду становить 1500 грн.; долучено копію платіжного доручення №680 від 04.09.2018 року за якою позивачем сплачено 1500 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підтверджена належним чином, а тому підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved