Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через відсутність взаєморозуміння та відмінність поглядів на життя, вони не зійшлися характерами, мають різне світосприйняття та відношення до сімейного життя, в сім'ї виникали постійні сварки, вони втратили почуття поваги і любові одне до одного, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, на примирення не згідні, відповідач не цікавиться дитиною, не надає допомоги на її утримання, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини по 800 грн. щомісячно на дитину та по 250 гривень щомісячно на її утримання та сплачений нею судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини і на її утримання та судові витрати по справі. В разів неявки відповідача, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причину неявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю. Тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні стосунки, на примирення не згідні. Відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча він є працездатним, здоровим, інших утриманців не має і має змогу надавати допомогу на утримання дитини. Сама позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує допомоги від відповідача і на своє утримання. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. Суд вважає, що неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечили. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, працює неофіційно, періодично виїжджає на заробітки в інші регіони України чи за кордон, де отримує грошові кошти, то суд вважає, що він може утримувати свою неповнолітню дитину, а тому позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. На думку суду, аліменти необхідно стягнути в сумі по 800 гривень щомісячно на дитину, та по 250 гривень щомісячно на дружину, тобто у сумі, яка зазначена в позові, оскільки суд вважає, що відповідач взмозі надавати допомогу на утримання дитини і дружини. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дітей, стан їх здоров'я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини. На думку суду, стягнення аліментів у вказаній сумі є реальним і відповідатиме належному утриманню дитини. Неявку відповідача до суду розцінено, як його самоусунення від вирішення даного спору. Відповідач, отримавши позовну заяву, ніяким чином не відреагував на неї, не подав своїх заперечень та будь-яких доказів, тому суд вважає, що він зможе сплачувати вказану суму аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду і сума судового збору визначається на час подання позову, а також стягнути судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу. Вказані суми судового збору мають бути стягнуті на рахунок Рівненського районного суду, оскільки згідно долученої до позову квитанції вбачається, що судовий збір позивачкою по вимозі про розірвання шлюбу було сплачено на рахунок Рівненського міського суду.

Outcome: approved