Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

ТОВ «Київська комунальна компанія» звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначило, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 18.02.2015 між позивачем та відповідачем було укладено відповідний договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг №14/02/02/288. Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, зобов`язання виконує належним чином, житлово-комунальні послуги надаються безперебійно. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 16 805,31 грн., що складається з боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 14 583,65 грн., пені - 59,87 грн., трьох процентів річних - 677,39 грн., інфляційних нарахувань - 1 484,40 грн., та яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 18.02.2015 між позивачем та відповідачем було укладено відповідний договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг №14/02/02/288 (а.с.12-17). Відповідно до п.2.2 договору відповідач передав позивачу функції по здійсненню управління житловим комплексом та забезпечення належної його експлуатації, а також забезпечення надання житлово-комунальних послуг. За змістом п.п.2.1, 2.2, 2.3, 3.1, 4.2.1 договору позивач виступає виконавцем послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а також забезпечує отримання власником квартири послуг з централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання та надання послуг з охорони. Власник квартири зобов`язується оплачувати виконавцю вартість наданих послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, та компенсувати вартість наданих комунальних послуг та послуг з охорони. [PERSON] як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг згідно ст.ст. 156, 162 ЖК Української РСР зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 16805,31 грн., що складається з боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 14583,65 грн., пені - 59,87 грн., трьох процентів річних - 677,39 грн., інфляційних нарахувань - 1484,40 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатила зазначену суму заборгованості. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved