Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» звернулося до суду з позовом, у якому просило суд визнати недостовірною інформацію поширену [INFO] року в ефірі телеканалу «Круг» у телевізійній передачі «Новини» щодо житлового комплексу «Чудо-місто» та зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію. 09.12.2013 року позивач заявив про збільшення позовних вимог та просив спростувати вказану інформацію у той самий спосіб, у який вона поширювалася, з урахуванням максимальної ефективності, для чого не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили транслювати в ефірі телевізійного каналу «Круг» у передачі «Новини» сюжет спростування: відеоролику з закадровою промовою та виступу [PERSON] і [PERSON] Також, у зв'язку з поширенням інформації на офіційному веб-сайті телеканалу «Круг» (http://www.krug.com.ua), позивач просив зобов'язати ТОВ «ТРК «Круг» розмістити на його сайті сюжет, у якому викласти спростування недостовірної інформації. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що в рамках зазначеного сюжету висловлені фактичні твердження щодо професійних та управлінських здібностей ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3», його порядності та відповідності його діяльності вимогам закону. Такі твердження є негативними, неправдивими, тобто такими, що не відповідають дійсності, та порушують право ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» на повагу до його ділової репутації. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], у судовому засіданні зазначили, що вимоги позивача є безпідставними незаконними та такими, що не підлягають задоволенню, а тому просять суд в позові відмовити повністю. Представник ТОВ «ТРК «Круг» також заперечував проти задоволення позовних вимог, у останні судові засідання не з'являвся, причини неявки не повідомив. Обґрунтування наданих заперечень зводиться до наступної аргументації: [PERSON] та [PERSON] не висловлювали частину інформації, про яку вказує позивач, а висловлена відповідачами інформація відповідає дійсності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Конституційне право на свободу слова, відповідно до частини 3 статті 34 Конституції України, може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Аналогічне положення міститься і в частині 2 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка була ратифікована Верховною радою України Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Тобто, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, суди, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вказані норми Конституції України визначаються та регламентуються в галузевих законах, зокрема в Цивільному кодексі України, відповідно до статті 299 якого, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно ж до частини 1 статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати людині. Право на недоторканність своєї ділової репутації належить до особистих немайнових прав фізичної особи, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Це право за своєю природою може належати не лише фізичній, але й юридичній особі. За приписами частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. За своєю правовою природою право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам, оскільки це право може бути використано господарюючим суб'єктом (підприємцем) як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить його діловій репутації. Право юридичної особи на спростування недостовірної інформації передбачено і статтею 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», за змістом якої громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Отже, за змістом викладених приписів чинного законодавства право на спростування має особа, про яку поширено недостовірну інформацію, навіть якщо таке поширення не завдало шкоди її діловій репутації. Згідно з частинами 4, 6, 7 статтею 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у цивільному судочинстві позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу. Таким чином, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту його порушеного права відповідає способу, що встановлений у статті 277 ЦК України та статті 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У відповідності з частиною 4 статті 277 ЦК України, поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Частиною 5 статті 12 ЦК встановлено правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, так звана «презумпція добропорядності», згідно з якою вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Важливість зазначеної вище «презумпції добропорядності» полягає у тому, що вона створює надійний захист від негативного впливу, в першу чергу, на ділову репутацію особи і перекладає необхідність доказування на іншу сторону, а саме, на ту особу, яка розповсюджує негативну інформацію. Вказана норма права повністю кореспондується з частиною 1 статті 3 ЦК України, яка передбачає основоположними принципами цивілістичного підходу неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливості, добросовісності та розумності. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами поширення [INFO] року в ефірі телеканалу «Круг» у телепередачі «Новини» відеосюжету щодо житлового комплексу «Чудо-місто». Судом досліджено відеозапис даного сюжету, роздруківка тексту якого була надана суду представником [PERSON] В цьому сюжеті відповідачами було поширено наступну інформацію: Промова диктора в студії: «Если вы хотите купить квартиру в новом доме - не торопитесь, сначала попытайтесь узнать все о фирме-застройщике. Иначе велика опасность того, что Вас обманут, как обманули жильцов так называемого «Чудо-города». А городская власть делает вид, будто ничего не произошло». Закадрова промова: «Страшные чудеса творятся в «Чудо-городе», недавно упал лифт с пятью пассажирами: двое попали в больницу, а когда люди предъявили претензии строительным фирмам, оказалось, что бизнесмены их просто «кинули». Как выяснилось, в доме установили лифты с истекшим сроком годности». Промова [PERSON]: «Мы имеем тяжкие последствия, недавно упал лифт с людьми. Как мы знаем, пострадали люди, и на сегодняшний день группа жильцов, а группа эта составляет большинство всё-таки жителей нашего дома, мы подаем исковое заявление в суд на застройщика». Закадрова промова: «Застройщик жилого комплекса - третий завод железобетонных изделий, подрядчики фирма «Югстрой» и «СМиКо». Качество их работы уже оценила экспертиза. Теперь в двадцати этажном доме все лифты остановлены. А жильцы вынуждены по несколько раз в день тренироваться в подъеме на верхние этажи». Промова [PERSON]: «Вдруг неожиданно выясняется, что нужно поменять все лифты. У нас одиннадцать лифтов. Причём, за счет жильцов - за наш счет. Мы посчитали всё вместе, получается, мы должны заплатить вторично за лифты около шести миллионов гривен». Закадрова промова: «Кроме лифтов застройщик требует произвести так называемую модернизацию крышной котельной на сумму семьсот тысяч гривен. Но это еще не все чудеса «Чудо-города». Если в доме начнется пожар, количество жертв может исчисляться десятками - вот в таких щитах должны были установить противопожарную аппаратуру, со времени сдачи дома прошло три года, а ее до сих пор нет». Промова [PERSON]: «У нас не работают гидранты, у нас нет элементарных огнетушителей, у нас нет пожарной сигнализации. И если посмотреть на наш дом, на наш двор, ни одна пожарная машина сюда никогда в жизни не заедет». Закадрова промова: «Почему же всё это происходит в «Чудо-городе»? Застройщик - третий завод железобетонных изделий, заранее позаботился о том, чтобы безраздельно хозяйничать в жилом комплексе». Промова [PERSON]: «Застройщик ЖБИ-3 создал свое карманное ОСМД из своих людей. Пока у жильців, инвесторов, покаместь не было документов правоустанавливающих, люди ЖБИ создали свое ОСМД и начали распоряжаться нашим домом». Закадрова промова: «Странно, почему в ситуацию не вмешивается местная власть, ведь именно городские чиновники обязаны в первую очередь защищать интересы громады и смотреть, чтобы недобросовестные «фирмачи» больше не получали разрешение на строительство. [PERSON], [PERSON], телекомпания «Круг». З даного сюжету вбачається викладення відповідачами наступних тверджень: мешканців будинку «Чудо-місто» обманула фірма-забудовник, якою вказується третій завод залізобетонних виробів; впав ліфт з людьми; в будинку житлового комплексу «Чудо-місто» було встановлено ліфти з закінченим терміном придатності; всі ліфти в будинку житлового комплексу «Чудо-місто» були зупинені; забудовник вимагає провести модернізацію дахової котельної на суму сімсот тисяч гривен; ліфти потребують заміни за рахунок мешканців будинку; в будинку житлового комплексу «Чудо-місто» не було встановлено протипожежної апаратури, відсутні вогнегасники та пожежна сигналізація; ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» створив Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Середньофонтанський 19-б» з «своїх людей» та почав розпоряджатися будинком житлового комплексу «Чудо-місто»; ОСББ «Середньофонтанський 19-б» було створено до моменту надання інвесторам правовстановлюючих документів. Суд, вивчивши надані докази, приходить висновку, що відповідачами було поширено інформацію, яка за своїм змістом не є висловленням своїх суджень, а є відображенням даних, які мають фактичний характер та мають відношення до житлового комплексу «Чудо-місто». Суд вважає, що з наведених тверджень можна ідентифікувати особу, про яку поширюється інформація, а саме ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3». При цьому представник позивача у своїх письмових поясненнях стверджує, що така інформація порушує право ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» на повагу до його ділової репутації, адже підприємство завжди дуже сумлінно ставиться до виконання своїх зобов'язань та жодним чином не обманювало мешканців будинку. Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною 1 статті 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи (частина 4 статті 10 ЦПК України). До суду не було надано доказів на підтвердження введення в оману мешканців житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 19-б. При цьому правовим наслідком обману мешканців для посадових осіб ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» є притягнення їх до юридичної відповідальності залежно від фактично вчинених ними дій. Відповідно до конституційно-закріпленого принципу «презумпції невинуватості», особа вважається невинуватою доки її вину не буде доведено в законному порядку. За таких обставин, суд не має підстав вважати, що ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» якимось-чином обмануло жителів будинку групи «б» у житловому комплексі «Чудо-місто». ТОВ «ТРК «Круг» не надало до суду доказів на підтвердження факту падіння ліфту. Разом з тим, [PERSON] було надано суду постанову про порушення кримінальної справи від 23 серпня 2011 року, яка за її думкою підтверджує вказану обставину. Доказами, відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен перевірити всі обставини, на яких сторони ґрунтують свої вимоги і заперечення, та дослідити докази, якими ці обставини підтверджуються. Суд не вимагає доведення обставин, які встановлені у кримінальній справі, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно конкретною особою. Єдиним джерелом цієї обізнаності є вирок суду в кримінальній справі, який набрав законної сили. Самі по собі окремі процесуальні документи в кримінальній справі не можуть бути доказами відсутності або наявності будь-яких обставин, які є предметом доказування в цивільній справі. Отже, суд не має підстав врахувати матеріали кримінальної справи, якщо вони не підтверджені вироком, який набрав законної сили. Крім того, відповідно до частини 2 статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело. Відповідачі в телевізійному сюжеті не посилалися на жодні офіційні джерела, а постанова про порушення кримінальної справи була винесена через півтора місяці після інциденту, а тому не могла бути джерелом інформації, поширеної відповідачами. Разом з тим, ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» надало до суду спростування інформації щодо падіння ліфту: висновок експертизи Державного підприємства «Чорноморський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» від 19.10.2011 року № 91-09-31-0191.11, роздруківку з офіційного сайту ГУ МНС України в Одеській області від 21.11.2011 року. Відповідно до висновків за результатами зазначеного експертного дослідження ліфту: кабіна ліфту, як і противага не знаходилися у вільному падінні 11.07.2011 року, що підтверджують результати обстеження та випробування ліфта під навантаженням, яке в два рази перевищує вантажопід'ємність ліфту; обриву тягових канатів (тросу) 11.07.2011 року не відбулося (кабіна та противага втримуються трьома стальними канатами, закріпленими незалежно один від одного, канати не обірвані). Далі експерт вказує, що несанкціонована зупинка кабіни ліфту 11.07.2011 року ймовірно могла статися через наступні причини: падіння напруги в електромережі більш допустимого (перенавантаження електромережі в піковий час); короткочасне відключення напруги в мережі електропостачання ліфту; випадкове натиснення пасажиром кнопки «Стоп» на панелі наказів. Окрім цього, судом встановлено, що після поширення ГУ МНС України в Одеській області інформації щодо падіння ліфту, 17.11.2011 року представник ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» звернувся до начальника ГУ МНС України в Одеській області із вимогою спростувати таку інформацію через її недостовірність. У зв'язку з цим, 21.11.2011 року Центр зв'язків з громадськістю ГУ МНС України в Одеській області виклав на офіційному сайті управління спростування раніше наведеної інформації, в якому зазначалося: « 11 липня о 21:36 на вулиці Середньофонтанській 19 Б у двадцятиповерховому житловому будинку сталася несанкціонована зупинка ліфту. Внаслідок аварійної зупинки незначні травми отримали два юнаки з п'яти пасажирів». Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За результатом оцінки наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що падіння ліфту, про яке вказується відповідачами, не відбулося. Аварійна зупинка ліфту не є тим самим, що й падіння ліфту. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що інформація поширена посадовими особами ТОВ «ТРК «Круг» щодо падіння ліфту - є недостовірною, а тому підлягає спростуванню. Що ж до закінчення термінів придатності ліфтів та не встановлення пожежної апаратури в будинку житлового комплексу «Чудо-місто», суд дійшов висновку, що така інформація також не відповідає дійсності з огляду на наступне. Відповідачами не надано доказів на підтвердження вказаної обставини. Позивач у підтвердження неправдивості такого твердження надав до суду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року по справі № 2/1522/10845/11 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» та ТОВ «Престиж-ліфт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт, яке за думкою позивача має преюдиціальний характер по відношенню до даного спору. Вказане рішення набрало законної сили. За частиною 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» також надало до суду акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19б, від 08.05.2007 року. За результатом обстеження, 18-20-22-поверховий житловий будинок з вбудованими офісами, спортивним залом та прибудованим підземним гаражем-стоянкою, по вул. Середньофонтанській, 19 (житлова група «Б») був прийнятий в експлуатацію. В приймальну комісію входили: начальник інспекції Держархбудконтролю м. Одеси, перший заступник Голови Приморської райадміністрації, головний санітарний лікар м. Одеси, начальник головного управління МНС України в Одеській області, заступник начальника Державного управління екології та природних ресурсів в Одеській області, начальник територіального управління Держнаглядпроохоронпраці, начальник управління енергозбереження в Одеській області. Відповідно до розділу 8 зазначеного акту про прийняття в експлуатацію на об'єкті, виконані згідно з державними будівельними нормами всі роботи, передбачені проектною документацією, змонтоване і випробуване обладнання, проведені пусконалагоджувальні роботи згідно з технічним регламентом, створені безпечні умови праці виробничого персоналу та перебування людей відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, екологічних та санітарних норм. Згідно з актом приймання-передачі першої черги житлового комплексу «Середньофонтанський» з балансу на баланс, який було надано позивачем, 15.11.2007 року з балансу ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» на баланс ОСББ «Середньофонтанський 19-Б» був переданий житловий будинок за адресою: вул. Середньофонтанська, 19Б. За розділом 3 даного акту, до облаштування цього житлового комплексу входять і 11 одиниць ліфтів. Результат огляду житлового комплексу, відповідно до розділу 6 даного акту, позитивний. Сторонами не було виявлено недоліків. Враховуючи зазначене, суд вважає, що ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» передало на баланс ОСББ «Середньофонтанський 19-Б» житловий комплекс належної якості, що свідчить про встановлення ліфтів, термін придатності яких не закінчений, та встановлення необхідної протипожежної апаратури в цьому будинку. За таких умов, інформація щодо закінчення термінів придатності ліфтів на момент їх встановлення та не встановлення пожежної апаратури за три роки існування будинку житлового комплексу «Чудо-місто» не відповідає дійсності та підлягає спростуванню. Також посадовими особами ТОВ «ТРК «Круг» вказувалося про зупинення всіх ліфтів в будинку житлового комплексу «Чудо-місто». Доказів на підтвердження або спростування такого факту не було надано сторонами. З пояснень представника позивача випливає, що ліфти, встановлені у будинку № 19-б по вул. Середньофонтанській у м. Одесі, продовжують експлуатуватися до теперішнього часу, не були демонтовані, зупинені та працюють в звичайному режимі. Разом з тим, з сюжету про «Чудо-місто» (01 хвилина 04 секунда), що транслювався [INFO] року в ефірі телеканалу «Круг» видно, що на одному з ліфтів розміщено аркуш з написом: «Эксплуатация лифта запрещена ООО «РЕАЛ» ЛТД». Інших підстав вважати ліфти зупиненими немає. Однак, судом не встановлено наявність у вказаного товариства права забороняти експлуатацію ліфтів. Контроль за дотриманням вимог технічних регламентів використання ліфтів, відповідно до підпункту 18 пункту 4 Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 6.04.2011 року № 408/2011, входить до компетенції Держгірпромнагляду України. У відповідності до частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, що діяла на 11.07.2011 року), зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника. Тобто саме Держгірпромнагляд України, відповідно до покладених на нього завдань, за наявності відповідних підстав мав провести перевірку та винести розпорядження про заборону експлуатації пасажирських ліфтів. Однак, з матеріалів справи не вбачається зупинення роботи ліфтів Держгірпромнаглядом України. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що всі ліфти в житловому комплексі «Чудо-місто» не були зупинені, а протилежна інформація є недостовірною та підлягає спростуванню. З сюжету також випливає поширення відповідачами інформації щодо вимог забудовника провести модернізацію дахової котельної на суму сімсот тисяч гривен та заміни ліфтів. Представник позивача під час судового засідання надав пояснення, що ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» не звертався до мешканців будинку з такими вимогами, а достовірність інформації про звернення з вказаними вимогами мала бути підтверджена перепискою, листами, пропозиціями ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3», однак відповідачі не надали такі докази через їх відсутність. Відповідно до частини 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з частиною 1, 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Встановленню правовідносин має передувати юридичний факт, за відсутності якого між суб'єктами не можуть існувати правовідносини. Жодна сторона не довела наявність юридичного факту, який би ініціював виникнення зазначених в сюжеті обов'язків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказана інформація також є недостовірною. Щодо створення ОСББ «Середньофонтанський 19-б», судом було встановлено наступне. Представник ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» в своїх поясненнях вказував про непричетність підприємства до створення ОСББ «Середньофонтанський 19-б» та про не розпорядження житловим комплексом всупереч волі мешканців. [PERSON] у своєму запереченні стверджує, що під словами «свои люди», вона мала на увазі, що це люди, які мають довіру від ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3», лояльні до нього: це і працівники заводу, і рідні їх діти, і інші люди, які б не стали позиватися до ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» на протязі гарантійного строку будинку (3 роки), щоб ті ліквідували недоліки своєї роботи. Проведення установчих зборів щодо створення ОСББ «Середньофонтанський 19-б» мало місце 20.07.2007 року, що підтверджується відповідним протоколом засідання. Зі змісту протоколу випливає, що на зборах були присутні власники (особи, уповноважені власниками) житлових та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: Україна, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б. Цей факт також підтверджується і вимогами законодавства України (на дату проведення зборів) щодо створення ОСББ. Так, відповідно до статті 6 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання може бути створене в будинку будь-якої форми власності з числа тих, хто приватизував або придбав квартиру, а також власника будинку або його уповноваженої особи, власників жилих приміщень, а також власників нежилих приміщень. Для створення об'єднання скликаються установчі збори. Скликання установчих зборів здійснюється власником будинку або ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень. Тобто особи, які приймали участь у засіданні ОСББ «Середньофонтанський 19-б» від 20.07.2007 року, на момент його проведення були власниками об'єктів нерухомості в будинку 19б по вулиці Середньофонтанській в м. Одесі та мали правовстановлюючі документи. ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» до складу учасників Установчих зборів від 20.07.2007 року не входило. На виконання ухвали суду про забезпечення доказів від 02.03.2012 року, ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» надало довідку від 05.12.2013 року № 05/12/13-1, відповідно до якої: особи, які приймали участь у створенні ОСББ «Середньофонтанський 19-б» не працювали в ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3». Даною довідкою також підтверджується інформація щодо наявності у осіб, які приймали участь у створенні ОСББ «Середньофонтанський 19-б» правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомості в даному будинку. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження лояльності, довіри, існування родинних, службових чи інших зв'язків засновників ОСББ «Середньофонтанський 19-б» з ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» або з його посадовими особами. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що ОСББ «Середньофонтанський 19-б» не було створено ані ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3», ані його посадовими або довіреними особами, ані особами лояльними до нього. Інвестори-мешканці будинку № 19-б по вул. Середньофонтанській у м. Одесі на час створення ОСББ «Середньофонтанський 19-б» мали правовстановлюючі документи. Окрім цього, як вже зазначалося, 15.11.2007 року ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» передало 18-20-22-поверховий житловий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 19б, на баланс ОСББ «Середньофонтанський 19-б», який було створено з мешканців цього будинку. В подальшому саме ОСББ «Середньофонтанський 19-б» розпоряджалося цим будинком. Усе зазначене свідчить про недостовірність висловленої відповідачами інформації, що веде до спростування такої інформації. Окрім зазначеного, представник ТОВ «Завод залізобетонних виробів - 3» зазначає про розповсюдження описаного сюжету на офіційному сайті телеканалу «Круг»: http://www.krug.com.ua, а тому вважає за необхідне його спростування в той самий спосіб. На підтвердження зазначеного, позивач надав до суду роздруківки з веб-сайту телеканалу з сюжетами: «Страшные чудеса творятся в «Чудо-городе» від [INFO] року, «Чудеса в «Чудо-городі» продовжуються» від 16.11.2011 року, «Розгорається скандал навколо житлового комплексу «Чудо-город»» від 13.12.2011 року, ««Чудо-город»: скандал триває» від 07.02.2012 року. Ознайомившись із вказаними сюжетами суд дійшов висновку, що ТОВ «ТРК «Круг» поширило інформацію, висновки щодо якої викладені вище, на власному інтернет-сайті. Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Норми Закону України «Про інформацію» можна поширити на видання глобальної мережі Інтернет за аналогією, виходячи з наступного: відповідно до статті 1 Закону України «Про телекомунікації», інтернет -всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв'язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами. Результат розміщення в мережі Інтернет власного Інтернет-сайта є поширенням інформації, ідей чи думок. При цьому не має значення масштабність задумів власника Інтернет-сайта, оскільки він стає суб'єктом інформаційних відносин і зобов'язаний дотримуватися правових норм, що регулюють правила поведінки в інформаційній сфері. Згідно з пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Наведене судове роз'яснення дає підстави вважати, що інформація, поширена за рахунок інтернет-ресурсів - на офіційному веб-сайті, має бути спростована в той самий спосіб - шляхом розміщення інформації на офіційному веб-сайті, в тій самій рубриці, що й недостовірна інформація. Враховуючи те, що недостовірна інформація, яка була предметом дослідження суду знаходиться на веб-сайті з [INFO] року по теперішній час, то суд вважає за необхідне здійснити спростування у максимально наближений спосіб: зобов'язати ТОВ «ТРК «Круг» розмістити спростування недостовірної інформації (описаної в резолютивній частині рішення) на офіційному веб-сайті телеканалу «Круг» протягом двох років і дев'яти місяців з моменту розміщення; при цьому видалення спростування недостовірної інформації з офіційного веб-сайту телеканалу «Круг» можливе не раніше видалення інформації, що була спростована. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оглянувши надані сторонами докази на підтвердження їх позицій, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved