Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №4-22359 від 18.04.2018 року в розмірі 16402,60 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.04.2018 року, між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4-22359 від 18.04.2018 р., за умовами якого відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 7000,00 грн., зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 0,42% від суми кредиту щоденно, що в грошовому вираженні становить 29,40 грн. за день, з кінцевим терміном повернення кредиту 18 квітня 2019 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від «18» квітня 2018 року. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату подання позову має заборгованість перед банком в сумі - 16 402,60 грн., яка складається з наступного: 7000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8 202,60 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею та 300,00 грн. - витрати на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість у розмірі: 7000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8 202,60 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею 300,00 грн. - витрати на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 04.03.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справ из повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, 24.05.2019 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав наявність у нього боргу перед позивачем. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 4-22359 від 18.04.2018 року, кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 153,3 відсотків річних. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору № 4-22359 від 18.04.2018 року, кінцевий строк повернення кредиту 18 квітня 2019 року. Відповідно до п. п. 3) п. 2.1.1 Кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитних коштів у разі наявності затримання сплати частини кредиту та/або процентів більше ніж на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарних місяці. Окрім того, пунктом 6.7. Кредитного договору передбачено, що у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту зазначеного в додатку № 1, позичальник сплачує пеню в розмірі сто гривень. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Правовим наслідком порушення зобов`язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2018 року, між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4-22359 від 18.04.2018 р., за умовами якого відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 7000,00 грн., зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 0,42% від суми кредиту щоденно, що в грошовому вираженні становить 29,40 грн. за день з кінцевим терміном повернення кредиту 18 квітня 2019 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 18 квітня 2018 року. Судом встановлено, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату подання позову має заборгованість перед банком в сумі - 16 102,60 грн., яка складається з наступного: 7000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8 202,60 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від «18» квітня 2018 року. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» 16 102,60 грн. заборгованості за кредитним договором № 4-22359 від 18.04.2018 року. Що стосується вимоги позивача про стягнення з [PERSON] витрат на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання у розмірі 300,00 грн., то така не підлягають задоволенню, так як такі витрати не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Згідно з приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 885,87 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial