Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

ТОВ «Олійникова Слобода» (далі - «Позивач») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , ТОВ Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузь А.Г. (далі - «Відповідачі») про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речового права та припинення права оренди, витребування земельних ділянок із незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 17.06.2013 року [PERSON] , спадкоємцем якого є Відповідач [PERSON] , як власник земельної ділянки, кадастровий номер 3220484400:01:002:0026, уклав з ТОВ «Олійникова Слобода» договір оренди землі № б/н, за яким передав в оренду Відповідачу земельну ділянку строком на 10 років. 16.06.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав за номером 13804337, яким зареєстровано право оренди за Позивачем. 12.09.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. була посвідчена заява [PERSON] про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:002:0026. 13.09.2018 року державним кадастровим реєстратором відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та в м. Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській області прийняте рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:002:0026 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номеру та здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером 3220484400:01:002:0036 загальною площею 1,198 га та кадастровим номером 3220484400:01:002:0037 загальною площею 1,198 га. 13.09.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договір оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:01:002:0036 та 3220484400:01:002:0037. На підставі укладеного договору про оренду землі, 15.09.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузем А.Г. зареєстровано право оренди даних земельних ділянок за ТОВ «Агрокомплекс «Узин». Позивач зазначає, що на даний час триває порушення його прав та інтересів, як орендаря спірних земельних ділянок, а тому, уточнивши свої позовні вимоги просив суд визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 13.09.2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:002:0036 площею 1,198 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:002:0037 площею 1,198 га; скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузя А.Г. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:002:0036 площею 1,198 га, індексний номер: 43023805 від 15.09.2018 року, 16:13:36 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:002:0036 площею 1,198 га, що виникло на підставі договору оренди землі №б/н від 13.09.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин»; скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузя А.Г. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:002:0037 площею 1,198 га, індексний номер: 43023871 від 15.09.2018 року, 16:30:09 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:002:0037 площею 1,198 га, що виникло на підставі договору оренди землі №б/н від 13.09.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин»; витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:002:0036 площею 1,198 га, розташовану у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області; витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:002:0037 площею 1,198 га, розташовану на території Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області; внести зміни до договору оренди землі №б/н від 17.06.2013 року, укладеного між [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] та ТОВ «Ім.Котовського», правонаступником якого є ТОВ «Олійникова Слобода», шляхом його викладення у наданій Позивачем редакції (т.1 а.с. 164-171). 02.10.2020 року ухвалою суду було прийнято цивільну справу до свого провадження даним складом суду (т.1 а.с.198-199). 02.12.2020 року на адресу суду від представника Відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» адвоката Червінчика Є.Е. надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що з позовною заявою не погоджується, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (т.1 а.с.213-219). 26.05.2021 року на адресу суду від представника Відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» адвоката Миколюка М.Д. надійшли письмові пояснення по справі у яких той зазначив, що позивач не довів обставини на які він посилається належними, допустимими та достовірними доказами. Позивач посилається на договір оренди землі, що датується 17.06.2013 року як на підставу своїх позовних вимог. В пункті 2 договору вказано, що в оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер 3220484400:01:002:0026, розташована на території Олійниково-Слобідської ради, загальною площею 2,3958 га, в тому числі рілля 2,3958 га. Проте відповідач [PERSON] успадкував земельну ділянку кадастровий номер 3220484400:01:002:0013, що розташована на території Олійниково-Слобідської сільської ради, загальною площею 2,3960 га. Таким чином, договір Позивача є недостовірним доказом у справі, а ідентифікуючі ознаки об`єкти цивільних прав - земельні ділянки є різними. Реалізуючи право на поділ земельної ділянки Відповідач діяв правомірно. В зв`язку з цим, оспорювані договори оренди землі з ТОВ Агрокомплекс «Узин» не порушують прав та охоронюваних законом інтересів Позивача (т.2 а.с.88-93). 06.07.2021 року у судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та в уточненій позовній заяві, просила позов задовольнити. 06.07.2021 року у судовому засіданні Відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» проти задоволення позовних вимог заперечував, надавав пояснення, аналогічні викладеним у своїх письмових поясненнях, у задоволенні позову просив відмовити. 06.07.2021 року в судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. 06.07.2021 року в судове засідання Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузь А.Г. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 17.06.2013 року [PERSON] , спадкоємцем якого є Відповідач [PERSON] , як власник земельної ділянки, уклав з ТОВ «Ім. Котовського», правонаступником якого є ТОВ «Олійникова Слобода» договір оренди землі № б/н, за яким передав строком на 10 років в оренду Відповідачу земельну ділянку площею 2,3958 га, з кадастровим номером 3220484400:01:002:0026 (т.1 а.с.22-23). Саме ця земельна ділянка є предметом даного позову. 16.06.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав за номером 13804337, яким зареєстровано право оренди за Позивачем. У той же час, як убачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.2015 року, Відповідач [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 2,3960 га, з кадастровим номером 3220484400:01:002:0013, розташовану за адресою: Олійниково-Слобідська сільська рада, Білоцерківського району, Київської області для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, що належала його померлому батьку - [PERSON] (т.2 а.с. 115). 12.09.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. була посвідчена заява [PERSON] про розподіл вищевказаної земельної ділянки площею 2,3960 га з кадастровим номером 3220484400:01:002:0013 (т.1 а.с. 38). 13.09.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 2,3960 га, з кадастровими номерами 3220484400:01:002:0036 та 3220484400:01:002:0037 (т.1 а.с. 39-41), тобто земельних ділянок, що виникли внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером - 3220484400:01:002:0013, а не земельної ділянки з кадастровим номером - 3220484400:01:002:0026, яка була предметом договору оренди землі від 17.06.2013 року, укладеного між правопопередником Позивача - ТОВ «Ім.Котовського» та спадкодавцем Відповідача - [PERSON] і яка є предметом даного позову. 15.09.2018 року на підставі укладеного договору оренди землі від 13.09.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузем А.Г. зареєстровано право оренди даних земельних ділянок за ТОВ «Агрокомплекс «Узин» (т.1 а.с. 42, 43). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У той же час, відповідно до ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначених щодо неї правами. Статтею 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, шо земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором в Державному земельному кадастрі. З аналізу даної норми права випливає, що кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки виконує функцію її ідентифікатора - унікальної ознаки, яка служить для виокремлення ділянки та її атрибутів у реєстрах, базах даних, інформаційних системах тощо. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» об`єкт оренди ідентифікується за такими ознаками: кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки. При ухваленні рішення у даній справі суд виходить з того, що будь яка вимога має бути заснована на праві. У свою чергу право встановлюється законом або договором. Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на договір оренди землі №б/н від 17.06.2013 року, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Ім.Котовського» (т.1 а.с.22-23). Втім, як убачається із п.2 розділу «Об`єкт оренди», предметом вказаного договору є земельна ділянка з кадастровим номером 3220484400:01:002:0026, загальною площею 2,3958 га. У той же час, із пояснень представника Відповідача та наданих представником Позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.2015 року, реєстровий номер №2495, та заяви про розподіл земельної ділянки від 12.09.2018 року, реєстровий №2367 убачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідачем [PERSON] було успадковано земельну ділянку з іншою площею - 2,360 та за іншим кадастровим номером - 3220484400:01:002:0013, яка не є тією земельною ділянкою, на яку заявляє свої права Позивач. Таким чином, ідентифікуючі ознаки об`єктів цивільних прав - земельних ділянок є різними. Позивачем не доведено, що реалізуючи право на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:002:0013 Відповідач діяв протиправно а також на підтверджено прав на цю земельну ділянку. В зв`язку з цим, суд не може погодитися з тим, що оспорювані договори оренди землі з ТОВ Агрокомплекс «Узин» порушують права та охоронювані законом інтереси Позивача, оскільки вони стосуються іншої земельної ділянки. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що правові підстави для задоволення позову у частині заявлених вимог до [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин» відсутні. Щодо позовних вимог до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузь А.Г., суд виходить з наступного. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 ст.16 ЦК України. Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. ТОВ «Олійникова Слобода» в обґрунтування позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації припинення права ТОВ «Олійникова Слобода» оренди та державної реєстрації права ТОВ Агрокомплекс «Узин» оренди спірних земельних ділянок, посилається на порушення його прав як дійсного орендаря зазначених земельних ділянок. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Проте у випадку, коли заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію права, також, не є належним способом захисту прав позивача. Зазначеного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі 367/2022/15-ц . Спір у даній справі виник між ТОВ «Олійникова Слобода» та [PERSON] , ТОВ Агрокомплекс «Узин», а державний реєстратор КП «Центр державної реєстрації речових прав та бізнесу» Гузь А.Г. є неналежним відповідачем у даній справі, а тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити із зазначеної підстави. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), де зокрема, зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду 01.04.2020 року в справі № 520/13067/17, постанові Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі № 357/ 7734/18. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ «Олійникова Слобода». Стосовно витрат на правничу допомогу, які просив в судовому засіданні стягнути представник відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» Миколюк М.Д. з Позивача у випадку відмови у задоволенні позову в розмірі 5000,00 грн. (гонорар за правничу допомогу) та 5000,00 грн. (гонорар успіху) у загальному розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч.1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як убачається із матеріалів справи, 05.04.2021 року між Адвокатським Об`єднанням «МКБ Групп» та ТОВ Агрокомплекс «Узин» укладено Договір №75 правничої допомоги (т.2 а.с. 95). Відповідно до п.1.1. Договору 1 Адвокатське об`єднання зобов`язується на платній основі надати правничу допомогу клієнту по цивільній справі №357/11046/19, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату обумовлений цим Договором та актом-приймання передачі правничої допомоги гонорар. Згідно з п.2.1. Договору гонорар за правничу допомогу дійсно становить 5000,00 грн. Втім, як убачається з п.2.2. Договору клієнт сплачує адвокату гонорар успіху в розмірі 5000,00 грн. за виграну справу в апеляційному суді. Тобто, виплати гонорару успіху за позитивний для Відповідача результат у справі, яка розглядається у суді першої інстанції, Договір не передбачає. Також матеріали справи містять копію акту приймання-передачі правничої допомоги від 26.05.2021 року з детальним описом наданих адвокатом послуг та копію платіжного доручення від 21.05.2021 року про перерахування на рахунок АО «МКБ Групп» гонорару в розмірі 5000,00 грн. З огляду на викладене, в частині задоволення вимог про стягнення витрат по сплаті гонорару успіху слід відмовити. З Позивача на користь Відповідача необхідно стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) гривень. Згідно з ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 03.10.2019 року було задоволено заяву ТОВ «Олійникова Слобода» про забезпечення позову та накладено арешт на спірні земельні ділянки (т.1 а.с. 95-99). Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то підлягають скасуванню й заходи забезпечення даного позову. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України понесені Позивачем судові витрати залишаються за ним. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved