Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] звернулась до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що 29 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась дочка : [PERSON] , [INFO] . Довгий час у сторін були нормальні стосунки, дбали про матеріальний достаток, виховували дочку. Потім між сторонами стали виникати суперечки, оскільки кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, протягом останніх двох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечить інтересах позивача. Відповідач офіційно не працевлаштований, але має постійний заробіток, є працездатною особою і має змогу фінансово приймати участь у задоволенні потреб дитини щомісячно у розмірі 2000,00 грн. Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, позивачу, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; дитину залишити проживати з матір`ю; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; вирішити питання понесених судових витрат позивача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.01.2021 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін . Заяви (клопотання) учасників справи В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає частково, щодо розірвання шлюбу не заперечує, щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнав в розмірі 1500,00 грн., щодо розміру судових витрат позивача не заперечив. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2\~ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 29 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №121 і вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем [PERSON] і вказана обставина сторонами не заперечується. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1,6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А відтак, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі\~ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, про що зазначив у письмовій заяві. Таким чином, сім`я сторін фактично розпалася, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 3\~ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, якщо батьки проживають окремо, а тому позовні вимоги в частині місця проживання дочки [PERSON] , [INFO] з позивачем до задоволення не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , до досягнення повноліття суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Згідно частин 8, 9 ст.7\~Сімейного кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своєї дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2021р.» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. За вимогами ч.3 ст.181\~СК України оскільки дитина проживає з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). При визначенні розміру аліментів суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за дитиною, відповідач за віком є працездатним, інвалідом не являється, законом на відповідача покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дітей. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний гарантований розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500,00 грн. на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які він несе на утримання дитини, а також суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на її утримання в такому розмірі. Відповідачем також і не надано даних щодо матеріального становища. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, в обґрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 11.12.2020 з розрахунком суми гонорару адвоката за надану правову допомогу та квитанцію до прибуткового касового ордера № 109 від 11.12.2020 про оплату позивачем послуг в розмірі 1000,00 грн. Отже, враховуючи викладене з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, що були понесені позивачем в розмірі 100,00 грн. Відповідачем клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не подано. На підставі ч.2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір в сумі 840,80 грн. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави. В зв`язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 14.12.2020 р. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з вищевикладених мотивів.

Outcome: partial