Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , вимоги якого уточнила та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 січня 2011 року у відділі ДРАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис №6, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, залишити їй прізвище [PERSON] та сина [PERSON] , [INFO] , проживати разом з нею. Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2011 вона зареєструвала шлюб [PERSON] . В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Поступово під час шлюбу їх сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вважає, що їх шлюб зруйнувало те, що вони виросли в сім`ях, які їм прищепили різні сімейні цінності, різне бачення людських і сімейних відносин, в тому числі відносини між чоловіком і дружиною, їх прав і обов`язків в сім`ї. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи останнього, особливо коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та на ґрунті безпідставних ревнощів, між ними виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти (у неї від попереднього шлюбу є неповнолітня дитина), що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому, відповідач не усунувся від необхідності матеріально забезпечувати сина та надає необхідну допомогу. Протягом останніх 2-3 років між ними не існують подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства, а в квітні 2020 року вона, не вбачаючи перспективи у їх шлюбі, забрала дітей, речі та перейшла жити на орендовану квартиру. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, інтересам дітей, згубно впливає на їх виховання. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини як такі, які базуються на любові і довірі, добрі та злагоді, повазі подружжя одне до одного, які направлені на влаштування добробуту і благополуччя сім`ї, на спільне виховання дітей і догляд за ними, зруйновані, зжили себе та не можуть бути відновленими, вони стали чужими людьми. Коли вона перейшла жити на орендовану квартиру, познайомилась з іншим чоловіком, з яким має намір офіційно оформити відносини укладенням шлюбу. Формально існуючий між нею і відповідачем шлюб обтяжує її. Вважає що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб, немає. Наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо сина [PERSON] вона не має. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його повністю задовольнити, шлюб розірвати, прізвище [PERSON] їй не змінювати, сина залишити проживати разом з нею та стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.06.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, однак в судовому засіданні заявив про визнання позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 20 січня 2011 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.01.2011 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області (а.с.5). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.02.2011 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 32 (а.с.9), який відповідно до довідки №3136 від 12.06.2020 Долинської міської ради проживає разом з обома батьками (а.с.23). Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю, прізвище позивачки [PERSON] після розірвання шлюбу не змінити. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.4) та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1400,00 грн, а саме за виготовлення позовної заяви - 1000,00 грн та участь і представництво у суді - 400,00 грн (за одне засідання), всього 1400,00 грн, що підтверджується угодою про надання правничої допомоги та представництва №271/20 від 09.06.2020, укладеною з адвокатом Свинтицьким І.К., свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю №303 від 07.04.1999, актом виконаних робіт від 09.06.2020, квитанцією на суму 1400,00 грн (а.с. 10, 11, 12, 13). Отже, враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, та з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача з відповідачки 1400,00 гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу та 840,80 гривень судового збору, всього 2240 гривень 80 копійок понесених судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved