Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 2008 року і мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, подавши 23 жовтня 2015 року заяву про розгляд справи за її відсутності і про підтримання позовних вимог. З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Відповідач у судові засідання не з'являвся, судові повістки про виклик в судові засідання на 23 жовтня, 06 та 27 листопада 2015 року повернулись з відміткою, що адресат за вказаною адресою в [ADDRESS] Вінницької області не проживає (а.с. 20-21, 24-25, 27-28). Із довідки, виданої виконкомом Кричанівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 487 від 12 листопада 2015 року (а.с. 30), слідує, що [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS], але по місцю реєстрації не проживає. Про судове засідання, призначене на 27 листопада 2015 року, [PERSON] був повідомлений особисто позивачем і особисто отримав від неї виклик до суду (а.с. 31), однак на розгляд справи не з'явився та не повідомив суд про причину своєї неявки. Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, із позовної заяви слідує, що з 29 грудня 2010 року сторони проживають окремо, не спілкуються, відповідач не цікавиться дітьми та не допомагає матеріально. На даний час вона створила сім'ю з іншим чоловіком, уже третій рік проживає з ним у незареєстрованому шлюбі, а дитина [PERSON] насправді не є сином відповідача. Після розірвання шлюбу просила (а.с. 19) залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Свідоцтвом про шлюб (а.с. 5) стверджується, що сторони із 03 квітня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження, що мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач своєю безпричинною неявкою у судове засідання виявив байдужість до існування їх шлюбу. З огляду на це, враховуючи обставину, що сторони, проживають біля п'яти років окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, позивач створила іншу сім'ю, суд не вбачає підстав для надання їм строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач заявила вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, а в заяві від 23 жовтня 2015 року (а.с. 19) просила про залишення їй прізвища, отриманого у шлюбі.

Outcome: approved