Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

ТзОВ «Кредитні ініціативи», звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.10.2006 року укладено кредитний договір № 2649 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] . З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 24.10.2006 року, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», [PERSON] , який є майновим поручителем [PERSON] уклали іпотечний договір, відповідно до якого банку передали в іпотеку земельну ділянку за кадастровим номером 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га. Посилається на те, що 17 грудня 2012 року, між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, а тому на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ТзОВ «Кредитні ініціативи». Зазначає, що на даний час, власником спірного майна є [PERSON] . Просить суд, ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: земельну ділянку за кадастровим номером 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою с. Чагор Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, в рахунок погашення заборгованості за Договором Кредиту № 2649 від 19.10.2006 року, на Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № [NUMBER] , ЄДРПОУ 00039019) шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. крім того, просить стягнути солідарно з Відповідачів на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № [NUMBER] , ЄДРПОУ 00039019, - витрати по сплаті судового збору. 16 жовтня 2019 року [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, вказуючи, на те, що земельну ділянку він купив у [PERSON] будь - яких заборон на спірну земельну ділянку не було, вважає себе добросовісним володільцем даної земельної ділянки, а тому просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що в силу вимог ч. 1 ст.223 ЦПК України справу можна розглянути в його відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, клопотань до суду не направляли, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в їх відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви, посилалися на її необґрунтованість та безпідставність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки визначені у статті 38 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 ЦК України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»). Судом встановлено, що 19 жовтня 2006 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2649. Для забезпечення належного виконання кредитного договору №2649, між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] який є майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки відповідно до якого банку передали в іпотеку земельну ділянку за кадастровим номером 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га. 17 грудня 2012 року, між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги. Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ТзОВ «Кредитні ініціативи». Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки серії НАМ 665326 від 30 березня 2015 року [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку за кадастровим номером 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га., що розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки серії НВХ 853484 від 01 листопада 2016 року [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку за кадастровим номером 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га., що розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки в суду виникли сумніви, щодо представлення позивачем усіх доказів, наявних по даній справі, судом було вирішено витребувати цивільну справу в якій було винесено заочне рішення Глибоцького районного суду від 30 грудня 2013 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно якого позов було задоволено в повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2649 від 19 жовтня 2006 р., в розмірі 805 557,31 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер 7321087900:01:003:0643, площею 0,2163 га., що розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, яка належить [PERSON] на праві власності згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ 35326253, п/р [NUMBER] в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. А тому, вбачається, що до моменту звернення до суду з позовом позивач вже скористався своїм правом, передбаченим Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернув стягнення на предметі іпотеки на підставі рішення суду від 30.12.2013 року. Таким чином, оскільки позивач вже реалізував своє право, як іпотекодержателя, шляхом звернення стягнення на предметі іпотеки на підставі рішення, віндикаційного позову не пред`являв, а тому позовні вимоги останнього про повторне звернення стягнення на той самий предмет іпотеки за рішенням суду, є безпідставними, задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed