Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на порушення відповідачем умов договору. В заяві зазначив, що 02 квітня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладений договір кредиту за яким останньому надано 22815 грн. для придбання товару. Строк повернення товару 02.04.2015 року. Факт придбання товару підтверджено рахунком від 02.04.2013 року та накладною від 02.03.2013 року. 24.03.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ Факторинг Україна» укладений договір факторингу, за яким право вимоги за договором №2003281953 укладеним з [PERSON] відступлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пунктом 1.1 передбачено сплата процентів 24 %, пунктом 1.4.5. передбачена сплата комісії згідно графіку. Відповідно до п. 1.5.4 та п. 1.5.5. договору позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі порушення строків або суми сплати щомісячних платежів. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Вказана вимога спрямована на адресу відповідача, однак до теперішнього часу борг не повернутий. На 22.07.2014 року заборгованість складає 32665,70 грн., з них 22058,61 грн. заборгованість за кредитом; 4729,99 заборгованість за відсотками; 5877,10 грн. заборгованість по комісії. Позивач просить стягнути вказану суму та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні 24.12.2014 року пояснив, що кредит з позивачем не укладав та гроші не отримував, вважає підпис в договорі та накладній підробленою, однак в правоохоронні органи з цього приводу він не звертався. Представник відповідача вважав за необхідне оспорити кредитний договір та призначити по справі почеркознавчу експертизу підпису в договорі кредиту та накладній про отримання товару. Заслухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно зі ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 598 ЦК України зазначає, що зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 2 ст. 615 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до наданого позивачем договору про надання споживчого кредиту № 2003281953 02 квітня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладений договір кредиту за яким останньому надано 22815 грн. для придбання товару. Як передбачено в п. 1.1, строк повернення товару 02.04.2015 року.(а.с. 06). Згідно специфікації кошти надавались на придбання метало пластикових вікон та блоків. Специфікація видавалась для пред'явлення ФОП [PERSON] (а.с. 10). Факт придбання товару підтверджено рахунком від 02. 04.2013 року та накладною від 02.03.2013 року згідно яких відповідачем придбані металопластикові вироби (а.с. 10-11 звор. бік). Виписки по рахунку відповідача підтверджено перерахування коштів на рахунок фізичної особи підприємця. Пунктом 1.1 договору передбачено сплата процентів за користування кредитом в розмірі 24 % річних. Згідно п.1.4.5. позичальник має сплатити комісію згідно графіку платежів. У відповідності з графіком платежів комісія становить 547,56 грн. щомісячно(а.с. 09). Відповідно до п. 1.5.4 та п. 1.5.5. договору позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі порушення строків або суми сплати щомісячних платежів. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Як вбачається з матеріалів справи, позивач спрямовував відповідачеві за адресою вказаною в договорі та за якою зареєстроване його місце проживання, рекомендованим листом, що підтверджується копією опису вкладення в цінний лист повідомлення - вимогу про необхідність сплатити заборгованість, тобто вчинив всі дії передбачені умовами договору. (а.с. 13, а.с. 13 зворотній бік) Згідно розрахунку на 22.07.2014 року заборгованість складає 32665,70 грн., з них 22058,61 грн. заборгованість за кредитом; 4729,99 заборгованість за відсотками; 5877,10 грн. заборгованість по комісії. 24.03.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ Факторинг Україна» укладений договір факторингу, за яким право вимоги за договором №2003281953 укладеним з [PERSON] відступлено ТОВ Факторинг Україна» (а.с. 15-19). В судовому засіданні відповідач та його представник висловили бажання оспорити договір та призначити по справі почеркознавчу експертизу, однак в наступні судові засідання 06.01.2015 року, 22.01.2015 року та 06.02.2015 року не з'явились. Беручи до уваги наведене, враховуючи, що відповідач та його представник заперечуючи проти позовних вимог договір кредиту не оспорили, доказів на підтвердження неналежності підпису відповідача в договорі кредиту та накладній, судові не надали. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved