Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. В позові зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі позивач є власником нежитлової будівлі, позначеної в плані літерою «А-3», загальною площею 470,9 кв. м, нежитловою площею 307,2 кв. м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а. 16 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нерухомого майна № 16/01-15 частини нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, строком на 12 місяців. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором виконує не належним чином, за лютий серпень 2015 року орендну плату не сплачує, експлуатаційні витрати за лютий квітень 2015 року не відшкодовує, чим порушено умови договору оренди нерухомого майна. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором оренди нерухомого майна в розмірі 47578 гривень 86 копійок; визнати відповідача таким, що втратив право користування частиною нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а; усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном частиною нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, шляхом виселення відповідача з частини нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, та звільнення частини нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, від будь-якого майна; а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 962 гривні 99 копійок. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та повністю підтверджуються тими доказами, що є в матеріалах справи. Також зазначили, що умовами договору оренди встановлено порядок сплати орендної плати та відшкодування експлуатаційних витрат, що відшкодовуються орендарем на підставі відповідних рахунків, які надсилалися відповідачу на електронну пошту. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди, позивач направив на адресу відповідача лист про дострокове розірвання договору оренди в односторонньому порядку, а також вимогу про звільнення нежитлових приміщень, але зазначені вимоги відповідачем проігноровані, до теперішнього часу відповідач нежитлові приміщення не звільнив, заборгованість за договором оренди не сплатив. Крім того, позивач згоду на передачу нежитлових приміщень відповідачем в оренду іншим особам не давав, а [PERSON] не є уповноваженою особою позивача, він приймав участь лише під час укладення договору купівлі-продажу. В судове засідання відповідач не з'явився, разом із цим, в попередньому судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно між ним та позивачем був укладений договір оренди нерухомого майна для розміщення спортивного залу, він цей договір підписував, читав його умови та його все влаштовувало. Але після першого місяця оренди він зрозумів, що орендна плата зависока й у нього не буде можливості сплачувати орендну плату та отримувати прибуток, тому через [PERSON] він передав лист про зменшення орендної плати, а [PERSON] передав цей лист особисто [PERSON]. В подальшому він писав ще листи, але відповіді не отримував, тоді він написав лист про розірвання договору, але відповіді так само не отримав. Після цього він повернув спортивний зал [PERSON], щоб вона займалася, так як у нього нічого не вийшло. Листи він передавав через [PERSON], який передавав йому квитанції на сплату, тому він вважав, що [PERSON] передає їх представнику позивача [PERSON], якого він особисто ніколи не бачив і не спілкувався. З квітня 2015 року він в цих приміщеннях нічим не займається, ключі він передав [PERSON], з якою у них укладено договір оренди. Тому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач ще в лютому 2015 року розпочав дії з приводу зменшення орендної плати, розмір якої був завищений, після чого направив лист про розірвання договору оренди. Крім того, за згодою уповноваженої особи позивача відповідачем було укладено договір оренди з [PERSON], яка користується нерухомим майном і повинна відповідати за вимогами позивача, а до самого відповідача можуть бути пред'явлені вимоги лише щодо заборгованості, яка утворилася до укладення договору оренди з [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідчення свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладеного між [PERSON] і ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» від 25 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2987, продавець [PERSON] продав, а покупець ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» купив належну продавцю на праві власності нежитлову будівлю, позначену в плані літерою «А-3», загальною площею 470,9 кв. м, нежитловою площею 307,2 кв. м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого 30 червня 2012 року комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, зареєстрована за ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2012 року. 16 січня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нерухомого майна № 16/01-15 частини нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, строком на 12 місяців. Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна до договору оренди нерухомого майна від 16 січня 2015 року № 16/01-15, 01 лютого 2015 року орендодавець ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» передав частину нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, а орендар [PERSON] прийняв у строкове платне користування вказане нерухоме майно. Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються. Згідно листа від 08 червня 2015 року, направленого позивачем на адресу відповідача, останнього проінформовано про наявність заборгованості за договором оренди нерухомого майна, яка складається з орендної плати, не відшкодованих експлуатаційних витрат та пені. Також в зв'язку з неналежним виконанням умов договору оренди відповідач повідомлявся про дострокове розірвання договору оренди в односторонньому порядку та необхідність звільнити орендовані нежитлові приміщення, підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди та повернення ключів від орендованого майна. Зазначений лист був повернений на адресу позивача із відміткою про відсутність відповідача за зазначеною адресою. Крім того, за умовами п. 1.1. договору оренди нерухомого майна, за цим договором орендодавець зобов'язується передати орендарю у строкове платне користування частину нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, а орендар зобов'язується прийняти це нерухоме майно, сплачувати за користування ним орендну плату та повернути нерухоме майно орендодавцю в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором. За умовами п. 2.1. договору оренди нерухомого майна, нерухоме майно передається орендарю для розміщення спортивного залу. За умовами п. 4.1. договору оренди нерухомого майна, строк оренди за цим договором становить 12 (дванадцять) календарних місяців, який починається з дати фактичного прийняття нерухомого майна орендарем згідно цього договору та посвідчується складанням акту приймання-передачі. За умовами п. 5.1 договору оренди нерухомого майна, орендар сплачує орендодавцю орендну плату за фактичний час користування нерухомим майном з моменту передання нерухомого майна за актом приймання-передачі. За умовами п. 5.2 договору оренди нерухомого майна, розмір орендної плати за користування майном на місяць за 1 кв. м майна складає 39 гривень 04 копійок. Розмір орендної плати за нерухоме майно в цілому на місяць складає 5001 гривня 02 копійок. За умовами п. 5.3 договору оренди нерухомого майна, у разі дострокового припинення та/або розірвання договору орендна плата та експлуатаційні витрати, передбачені п. 5.5 договору, сплачуються по день фактичної передачі орендарем нерухомого майна, що посвідчується складанням акту приймання-передачі. За умовами п. 5.4 договору оренди нерухомого майна, орендар сплачує орендну плату: з дати укладення договору та передачі приміщення за актом прийому-передачі до кінця поточного місяця в строк не пізніше 2 банківських дні з дати приймання приміщення за актом прийому-передачі; за останній повний місяць оренди у розмірі, визначеному в п. 5.2 договору в строк не пізніше 15 календарних діб з дати укладання даного договору та передачі приміщення за актом прийому-передачі; в подальшому в строк не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю оренди у розмірі, вказаному в п. 5.2 цього договору в національній валюті України гривні. За умовами п. 5.5 договору оренди нерухомого майна, в орендну плату не входять, а відшкодовуються орендарем на підставі отриманих рахунків від орендодавця експлуатаційні витрати, а саме: вартість витрат на електропостачання; вартість витрат на опалення, технічного обслуговування системи опалення; вартість витрат з водопостачання/водовідведення; вартість витрат на утримання прибудинкової території та приміщень загального користування, які несе орендодавець у зв'язку із діяльністю орендаря. Розмір відшкодування розраховується на підставі тарифів підприємств-постачальників послуг і складеного орендодавцем розрахунку споживання орендарем зазначених послуг на підставі виставлених орендодавцю від постачальників послуг рахунків до сплати. За умовами п. 5.7 договору оренди нерухомого майна, орендар сплачує відшкодування експлуатаційних витрат на підставі наданих орендодавцем рахунків щомісячно впродовж 5 банківських днів з дати надання орендарю відповідних документів. За умовами п. 8.2.2 договору оренди нерухомого майна, орендар має право здавати майно в суборенду, попередньо отримавши письмову згоду орендодавця. За умовами п. 9.3 договору оренди нерухомого майна, сторони мають право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, попередивши іншу сторону в письмовому вигляді не менше ніж за 20 днів до передбачуваної дати розірвання. Нарахування орендодавцем орендної плати та інших платежів, передбачених розділом 5 договору припиняється з моменту повернення нерухомого майна орендарем орендодавцю, що підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі об'єктів оренди. Укладання додаткової угоди до договору в даному випадку не є обов'язковим. За умовами п.п. 10.2.1 - 10.2.2 договору оренди нерухомого майна, орендар несе наступну відповідальність за цим договором: за порушення строків сплати орендної плати, визначених п. 5.4 цього договору, орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості в розрахунку за кожний день прострочення; за несвоєчасну сплату витрат, передбачених п. 5.5 цього договору, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості в розрахунку за кожний день прострочення. Тобто, при укладенні договору оренди нерухомого майна від 16 січня 2015 року відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати орендну плату за користування нерухомим майном протягом 12 місяців. Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є внесення орендної плати та відшкодування експлуатаційних витрат в строк, в розмірі та валюті, які визначені в договорі оренди нерухомого майна від 16 січня 2015 року. На виконання договору оренди нерухомого майна від 16 січня 2015 року позивач здійснив передачу нерухомого майна, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за цим договором. Однак, в порушення умов договору оренди нерухомого майна від 16 січня 2015 року, відповідач орендну плату за користування нерухомим майном за лютий серпень 2015 року позивачу не сплачував, експлуатаційні витрати за лютий квітень 2015 року не відшкодовував, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань. Крім того, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з боку ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» вона знає тільки [PERSON]. [PERSON] не зміг працювати в орендованому приміщенні, звернувся до неї, щоб вона далі займалася справами, і вони уклали договір оренди. [PERSON] за договором оренди вона нічого не сплачує, сплачувала лише рахунки за комунальні послуги, які приносив їй [PERSON], податки при цьому не сплачуються. [PERSON] вона телефонує й каже, що оплатила рахунки. Вона здійснює підприємницьку діяльність в цьому приміщенні, а [PERSON] займається розірванням договору купівлі-продажу. В приміщенні знаходяться орендовані тренажери, які передавалися [PERSON]. Сама вона звільнити приміщення не може. З приводу заборгованості за лютий квітень нібито підписувались якісь договори замість платежів, але точно вона не знає. Таким чином, зі свідчень допитаної в судовому засіданні свідка вбачається, що свідок замість відповідача здійснює певну діяльність в орендованому відповідачем нежитловому приміщенні на підставі укладеного між ними договору оренди, при цьому орендну плату вона нікому не сплачує, сплачує лише комунальні послуги, а заборгованість за лютий квітень погашена взаємозаліком. Однак, зазначені свідчення судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, згідно з вимогами цивільного законодавства, не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину, а випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо (ч. 2 ст. 937, ч. 3 ст. 949 ЦК України). Тому зазначені свідчення свідка не можуть бути покладені в основу судового рішення щодо підтвердження факту належного виконання зобов'язання за договором оренди нерухомого майна. Крім того, згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 03 вересня 2015 року має заборгованість 47578 гривень 86 копійок, яка складається з наступного: сума в розмірі 35007 гривень 14 копійок орендні платежі за лютий серпень 2015 року; сума в розмірі 7015 гривень 24 копійок відшкодування експлуатаційних витрат за лютий квітень 2015 року; сума в розмірі 5556 гривень 48 копійок пеня. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, рахунками-фактурами, актом звірки взаємних розрахунків, наданих позивачем. До теперішнього часу орендна плата за лютий серпень 2015 року у визначеному в договорі оренди нерухомого майна розмірі та у передбачені договором строки позивачу не була виплачена, так само як не відшкодовані позивачу й експлуатаційні витрати за лютий квітень 2015 року. При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що він звертався до позивача із листами щодо як зменшення орендної плати, так і щодо розірвання договору оренди нерухомого майна, оскільки зазначені посилання є безпідставними, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Так, умовами договору визначено порядок зміни та розірвання цього договору, який відповідачем не був дотриманий, натомість відповідач передавав адресовані позивачу листи взагалі сторонній особі, яка не має жодного відношення до товариства. Посилання представника відповідача на те, що вказані вище дії відповідача з приводу зменшення орендної плати та розірвання договору оренди вчинялись ним за участю уповноваженого представника позивача, яким є [PERSON], судом так само не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі посилання представника відповідача є необґрунтованими та безпідставними, жодних доказів на підтвердження цього останнім суду не надано. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. При цьому в судовому засіданні було встановлено і не заперечувалось й самим представником позивача, що [PERSON] приймав участь під час реалізації іпотечного майна нежитлової будівлі, позначеної в плані літерою «А-3», загальною площею 470,9 кв. м, нежитловою площею 307,2 кв. м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, та укладення договору купівлі-продажу цього нерухомого майна. Проте в подальшому, [PERSON] не уповноважувався позивачем ані на здійснення від імені товариства будь-яких дій, ані на ведення якихось домовленостей з приводу укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди нерухомого майна від 16 січня 2015 року. Також не надано представником відповідача й жодних доказів щодо того, що договір оренди між відповідачем та [PERSON] був укладений за згодою уповноваженої особи позивача і тому саме [PERSON] повинна відповідати за вимогами позивача. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. Так, умови укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди нерухомого майна чітко визначають право орендаря здавати нерухоме майно в суборенду лише за умови попереднього отримання письмової згоди орендодавця. Проте, така письмова згода позивачем не надавалась і в матеріалах справи відсутня, тому передачу відповідачем нерухомого майна в оренду іншій особі не можна вважати правомірною та такою, що здійснена із дотриманням умов договору оренди нерухомого майна, укладеного між позивачем та відповідачем. В зв'язку із цим зазначені обставини не звільняють відповідача від обов'язку виконувати свої зобов'язання за договором. Таким чином, в зв'язку з тим, відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов укладеного договором оренди нерухомого майна, суд вважає необхідним суму заборгованості за договором оренди нерухомого майна стягнути з відповідача. Крім того, оскільки право відповідача на користування орендованим нерухомим майном виникло на підставі укладеного сторонами договору оренди нерухомого майна від 16 січня 2015 року № 16/01-15 та нерозривно пов'язане із цим договором оренди, тому, в зв'язку із тим, що позивач згідно п. 9.3 договору оренди нерухомого майна достроково розірвав договір в односторонньому порядку з 01 липня 2015 року, суд приходить до висновку, що зазначене право користування відповідача також припинилось внаслідок розірвання договору оренди нерухомого майна і відповідач втратив право користування частиною нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а. Також, судом було встановлено, що відповідачем орендоване ним нерухоме майно позивачу згідно із умовами договору оренди нерухомого майна не повернуто, відповідний акт приймання-передачі об'єкту оренди сторонами не підписаний, в орендованому приміщенні перебуває як майно, яке було передано відповідачу іншими особами, так і сторонніх осіб, ключі від орендованих приміщень так само позивачу не повернуті та перебувають у володінні інших осіб, що дійсно чинить позивачу, як власнику нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, перешкоди в користуванні вказаним нерухомим майном, добровільно звільнити орендовані нежилі приміщення відповідач не бажає, внаслідок чого позивач не може володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Вказані обставини порушують права позивача як власника нерухомого майна. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди нерухомого майна в розмірі 47578 гривень 86 копійок, визнання відповідача таким, що втратив право користування частиною нежилих приміщень літ. 17, 18, 19, 20, 21, 23, площею 128,1 кв. м, в нежитловому об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 67-а, та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення відповідача із зазначеної частини нежилих приміщень і звільнення цієї частини нежилих приміщень від будь-якого майна. Відповідно до ст. 88 ЦК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 962 гривні 99 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved