Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 23.03.2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» було укладено Кредитний договір №CNL-800/010/2006 про надання кредиту. Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитних заявок [PERSON] від 23.03.2006 та 20.04.2006 року, АКБ «Райффайзенбанк Україна» надав кредит в сумі 29000,00 дол. США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-800/025/2006 від 23.03.2006 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , за умовами якого поручитель, прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань взятих на себе перед позивачем за кредитним договором. Зазначає, що договором поруки передбачено що, відповідачі відповідають як солідарні боржники В подальшому, 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, зокрема, і за кредитним договором №CNL-800/010/2006. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором №CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 та договором поруки №SR-800/025/2006 від 23.03.2006 року. Оскільки досудове врегулювання даного спору між сторонами не надалося за можливе, у зв`язку із не реагуванням з боку відповідачів на вимогу про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 року в розмірі 950\~000, 00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 14\~250, 00 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію з приводу даного позову вказують на те, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності та є надуманим та просять суд в позові відмовити повністю. Вказують, що із наданого розрахунку не можливо встановити, коли саме виникла у них заборгованість, а також [PERSON] звернув увагу суду на те, що ним проводились погашення кредиту у відділеннях «ОТП Банку», та всі його платежі повинні зберігатися у позивача. Також вказали на невірний розрахунок пені. Представником позивача [PERSON] була надана відповідь на відзив, в якому вказує на те, що твердження позовної заяви у відзиві не спростовані, та надав суду розрахунок заборгованості з вказівкою на період її виникнення. Також зазначив, що позивачем застосована відсоткова ставка 1 %, пеня нарахована вірно, відповідно до вимог п.4.1.1. Кредитного договору. Представник позивача Захаркевич О.М. в останнє судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились повторно, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. А тому суд проводить розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини між сторонами є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Так, згідно ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій\~осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та\~обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. По справі встановлено, що 23.03.2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» було укладено Кредитний договір №CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 про надання кредиту в розмірі 29000, 00 дол. США з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 23.03.2016 року. З оглянутого договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 26.11.2010 року встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» продало ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всі права вимоги новому кредитору, зокрема, до боржника [PERSON] за кредитним договором №CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 року та договором поруки №SR-800/025/2006 від 23.03.2006 року. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з\~ч.ч.\~1\~та 3\~ст.\~549\~ЦК України,\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання.\~Пенею є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~несвоєчасно виконаного\~грошового зобов`язання\~за кожен\~день прострочення\~виконання. Так, п.п. 4.1.1 п.4 Кредитного договору №CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 року передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань по цьому Договору, Позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому Договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожний день просточки. Судом встановлено, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки від 23.03.2006 року, за умовами якого поручитель зобов`язався за належне виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту. Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У відповідності до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 1.2. Договору поруки 23.03.2006 року у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору № CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 року позивач звертався до [PERSON] та [PERSON] із досудовою вимогою про виконання кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Досудових вимог про погашення заборгованості за кредитним договором договору № CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 року. Однак, досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку відповідачів на вимогу про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань. В силу вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). [PERSON] не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується розміром заборгованості, відображеним в наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості. Так, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 року вбачається, що станом на 10.04.2019 року заборгованість по кредиту складає 1074003.47 грн., з яких: 8520,98 дол. США заборгованість по тілу кредиту; 0.00 грн. несплачені відсотки за користування кредитом; 846 527.39 грн.\~ пеня за прострочення зобов`язань. Водночас, позивач обмежує суму позовних вимог розміром заборгованості за кредитом у розмірі 227\~476, 08 грн. та обмежує вимоги по стягненню заборгованості по пені до суми 722\~523, 92 грн., тобто ціна позову складає 950\~000, 00 грн. Однак, суд не може погодитися із обґрунтуванням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо наявної заборгованості в розмірі 950\~000, 00 коп. з огляду на наступне. Стосовно позовної вимоги в частині нарахованої пені в розмірі 722523,92грн. суд констатує наступне. Як було вище зазначено, п.п. 4.1.1 п.4 Кредитного договору №CNL-800/010/2006 від 23.03.2006 року передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань по цьому Договору, Позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому Договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожний день просточки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до положень\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII\~умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону). Кредитний договір № 4-9087 від 19.12.2016 року є за своїм характером є споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту становить 2270476,08грн. Пеня у даному зобов`язанні нарахована таким чином, що сума пені перевищує суму боргу за простроченим тілом кредиту, що є очевидним порушенням принципу добросовісності, що є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією. У відповідності до ч.3 ст.551 КК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що вимога кредитора про стягнення пені в частині, що значно перевищує заборгованість по простроченому тілу кредиту у зв`язку із порушенням зобов`язання розцінюється судом як зловживання правом, що слугує підставою для часткової відмови в задоволенні позовних вимог щодо нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. А тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до 227\~476,08грн., прирівнявши її до суми заборгованості за простроченим тілом кредиту за користування кредитом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] порушено умови взятих на себе кредитних зобов`язань, однак, заборгованість, яка підлягає стягненню за невиконання умов вказаного вище кредитного договору становить 454925,16грн., яка складається з наступного: 227 476,08грн. заборгованість за тілом кредиту та 227 476,08грн. сума пені за прострочення зобов`язань. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповернення кредитних коштів, що стало наслідком звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачів підлягає солідарному стягненню кредитна заборгованість на користь позивача, а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial