Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про витребування майна. В обґрунтування позову зазначено, що 14 травня 2010 року в результаті біржових торгів укладено біржові контракти між членами товарної біржі «Центральна товарна біржа» з боку ТОВ «Унірем-Агро» та ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім фаворит» з боку покупця ТОВ «Дніпроінвестпроект». Згідно з біржовим контрактом № Т3/36/30 від 14 травня 2010 року було продано автомобіль марки ВАЗ модель 21099, тип легковий, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER] за 11 868 грн. Того ж дня підписано акт прийому-передачі. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року у справі № 904/5525/15 за позовом ТОВ «Унірем-Агро» до ТОВ «Днепрінвестпроект» було визнано недійсним біржовий контракт № Т3/36/30, укладений 14 травня 2010 року. Відповідно до наказу від 27 листопада 2015 року господарського суду Дніпропетровської області рішення суду набрало законної сили 27 листопада 2015 року. Під час розгляду цієї справи судом було встановлено, що ухвалою від 24 березня 2015 року у справі № Б38/124-09 господарський суд Дніпропетровської області припинив провадження у справі про банкрутство, зазначивши, що грошові вимоги до ТОВ «Унірем-Агро» ініціюючого кредитора ТОВ «Декорцветграніт» не мали ознак безспірності. Ліквідатор у справі про банкрутство набуває повноважень з моменту та на підставі прийнятої у справі постанови про його призначення. Скасування зазначеної постанови призводить до того, що особа вважається такою, яка не набула прав та обов'язків ліквідатора, відповідно й правочини, які були вчинені такою особою є такими, що вчинено без достатнього обсягу цивільної дієздатності. Власником спірного автомобіля є [PERSON]. Таким чином, на думку позивача, у ТОВ «Унірем-Агро» є всі законні підстави для витребування майна у останнього набувача у зв'язку з визнанням недійсним правочину про відчуження цього майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом ТОВ «Унірем-Агро» до [PERSON] про витребування майна, яким позивачу було відмовлено у позові, було встановлено, що майно, а саме автомобіль ВАЗ-21099 вибуло із володіння не поза волею власника,а відповідач є добросовісним набувачем за оплатною угодою. Обставини встановлені цим рішенням суду, на думку відповідача, мають преюдиціальне значення та не підлягають доказуванню. У зв'язку з чим правових підстав для витребування майна від відповідача не має. Окрім того спірне майно було продане у порядку виконання судового рішення. Окрім того відповідач зауважив, що він фактично є власником кузову спірного автомобіля, оскільки ходову та двигун він продав на металобрухт. На підставі вищевикладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року було визнано недійсним біржовий контракт № Т3/36/30. укладений 14 травня 2010 року членами товарної біржі «Центральна товарна баржа» фізичною особою-підприємцем [PERSON] з боку товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональний брокерський дім фаворит» з боку покупця товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрінвестровект» про продаж автомобілю марки ВАЗ модель 21099, тип легковий, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER]. Підставою для визнання біржового договору недійсним було те, що угода укладена особою, яка не мала достатнього обсягу дієздатності, а саме ліквідатором ТОВ «Унірем-Агро» (а.с.10-17). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що майно, яке було продане за біржовим контрактом, який в подальшому було визнано недійсним, вибуло з володіння ТОВ «Унірем-Агро» поза його волею. 27 листопада 2015 року рішення суду набрало законної сили, що підтверджується відповідним наказом про примусове виконання (в.с.18). На час розгляду справи судом власником спірного автомобіля є [PERSON], що підтверджується повідомленням Управління Державтоінспекції від 28 липня 2015 року та визнав сам відповідач в судовому засіданні. Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктом 10 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року передбачено, що норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Враховуючи, що майно, яке було передано на виконання недійсного правочину, було відчужено третій особі, [PERSON], у ТОВ «Унірем-Агро» є всі законні підстави для витребування цього майна від відповідача як добросовісного набувача, враховуючи те, що це майно вибуло з володіння власника не з його волі, оскільки особа, якою це майно було відчужено не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Оскільки право володіння власним майно ТОВ «Унірем-Агро» порушено, воно підлягає захисту шляхом витребування цього майна від відповідача, а тому вимоги позивача є законними та обґрунтованими. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом ТОВ «Унірем-Агро» до [PERSON] про витребування майна було встановлено, що майно, а саме автомобіль ВАЗ-21099 вибуло із володіння не поза волею власника, а тому ця обставина не підлягає доказуванню у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки зі змісту рішення суду видно, що до таких висновків суд дійшов у зв'язку з тим, що позивачем було обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, а автомобіль відповідач набув на законних підставах. Підстав вважати, що майно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень не встановлено. Інші доводи відповідача суд вважає надуманими і такими, що не спростовують висновків суду про законність та обґрунтованість вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Іншого шляху відновлення порушеного права позивача, окрім витребування спірного майна від відповідача не має, в той час як відповідач має право звернутися до продавця з вимогами про відшкодування завданих йому збитків. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати на оплату судового збору в сумі 1600 грн. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved