Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 19.01.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СNL-300/0022/2007, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 26800 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 19.01.2016 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PCL-300/0019/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] . 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого останнє на було право вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором №СNL-300/0022/2007 від 19.01.2007 року. Також 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до умов якого останнє на було права вимоги за договорами іпотеки, у т.ч. за договором іпотеки №PCL-300/0019/2007 від 19.01.2007 року. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.11.2011 року у цивільній справі №2-3090/11 з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №СNL-300/0022/2007 від 19.01.2007 року в сумі 276917 грн. Посилаючись на те, що зобов`язання за кредитним договором не виконані, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №СNL-300/0022/2007 від 19.01.2007 року в сумі 276917 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за відповідним договором №PCL-300/0019/2007 від 19.01.2007 року, а саме: квартиру [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також позивач просив стягнути з відповідачки понесені по справі судові витрати. В наданому клопотання представник позивача просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка про день та час слухання справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток за місцем її зареєстрованого проживання, підтвердженого довідкою на запит суду в порядку ст.187 ЦПК України, яке співпадає з місцезнаходженням належній їй на праві власності квартири, що є предметом іпотеки. Враховуючи подане представником позивача клопотання, відсутність у суду відомостей про те, що відповідачка проживає за іншою адресою та про її засоби зв`язку, вжиття судом передбачених процесуальним законодавством заходів для виклику відповідачки шляхом направлення їй судових повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також враховуючи, що явка сторін судом обов`язковою не визнавалась, суд, у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними матеріалами справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.01.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СNL-300/0022/2007, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 26800 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 19.01.2016 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PCL-300/0019/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] . 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого останнє на було право вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором №СNL-300/0022/2007 від 19.01.2007 року. Також 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до умов якого останнє на було права вимоги за договорами іпотеки, у т.ч. за договором іпотеки №PCL-300/0019/2007 від 19.01.2007 року. Відповідно до термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про іпотеку» (тут та далі в редакції, що діяла на момент укладення договору іпотеки №PCL-300/0019/2007від 19.01.2007 року): -іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; -основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; -іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; -майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника; -іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням; -боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.7 вказаного вище Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В свою чергу ч.5 ст.38 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Наведені положення Закону України «Про іпотеку» встановлюють право іпотекодержателем звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів, незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.11.2011 року у цивільній справі №2-3090/11 з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №СNL-300/0022/2007 від 19.01.2007 року в сумі 34938,24 долари США, що еквівалентно 276917 грн., з яких: 2440,90 доларів США, що еквівалентно 193716 грн. 13 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2751,53 долари США, що еквівалентно 21808 грн. 35 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7745,81 долар США, що еквівалентно 61392 грн. 52 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Як зазначив позивач та не спростовано відповідачкою, стягнута за рішенням суду заборгованість за кредитним договором на теперішній час не погашена. В зв`язку з цим, в рахунок погашення останньої позивач має право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. З урахуванням наведених обставин, встановлених судом та положень законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №СNL-300/0022/2007 від 19.01.2007 року в сумі 34938,24 долари США, що еквівалентно 276917 грн., з яких: 2440,90 доларів США, що еквівалентно 193716 грн. 13 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2751,53 долари США, що еквівалентно 21808 грн. 35 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7745,81 долар США, що еквівалентно 61392 грн. 52 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, звернувши стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PCL-300/0019/2007 від 19.01.2007 року, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому, суд також враховує, що 03.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону. Крім того, згідно зі ст.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах: від 23.09.2015 року у справі №6-1196цс15 та від 10.06.2015 року у справі №6-2096цс16. Оскільки квартира [ADDRESS] виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, загальна площа цієї квартири складає 41,8 кв.м., що не перевищує 140 кв.м., а також те, що дана квартира належала відповідачці, як іпотекодавцю, до укладення договору іпотеки, суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду на час дії Закону «Про мораторій». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 4153 грн. 76 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved