Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] (а.с.9) працював на підприємстві відповідача з 29.04.1968 по момент смерті. При цьому, підпадав під дію на організм шуму та пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищувала ГДР внаслідок з несвоєчасним пилеподавленням на автомобільних шляхах та пилячих майданчиків (а.с.10-11). Працюючи протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, [PERSON] отримав професійне захворювання та висновками МСЕК від 22.09.2006 [PERSON] встановлено 100% втрати професійної працездатності та інвалідність першої групи безстроково з 22.09.2006 (а.с.15-17). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.11.2007 року - [PERSON] помер [INFO] у віці 57 років (а.с.8). Згідно протоколу патологоанатомічного дослідження №106 від 26.09.2006 було встановлено причину смерті, а саме - інтоксикація, рак легень, хронічний бронхіт, пневмосклероз (а.с.20-21). Згідно довідки про причинний зв'язок з професійним захворюванням(отруєнням) або трудовим каліцтвом ДНА - 03 №000137 від 25.05.2007, встановлений зв'язок смерті [PERSON] від отриманого професійного захворювання (а.с.17). Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Згідно статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідач не виконав. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду - наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Враховуючи встановлений родинний зв'язок позивача та померлого [PERSON] (а.с.9), суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підприємством ґрунтуються на ч.2 ст.1168 ЦК України. Таким чином, підлягає відшкодуванню моральна шкода з підприємства на користь позивача. У відповідності до ст.23 ЦК України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає неможливим у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про стягнення 500000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв'язку зі смертю батька, суд враховує, характер та обсяг його душевних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є сином померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості, вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 80000 грн., що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки ця сума відповідає обставинам справи, а також зазначеним принципам. У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. та стягнути на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. (а.с.26-27, 29) На підставі ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст.1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial