Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2005 року, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через постійні конфлікти, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, не працює та не бере участі у вихованні та утриманні їхніх дітей. Зазначила, що проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, тому вважає, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, а згідно ухвали від 08.07.2019 року призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, що зазначені в позовній заяві, доповнила, що протягом року з відповідачем проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. Примирення між ними неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам. Додатково зазначила, що бажає створити нову сім`ю, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 06 березня 2005 року, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Новокам`янської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 24 (а.с.4), в якому мають неповнолітнього сина [PERSON] та доньку [PERSON] (а.с.5,6). Також встановлено, що протягом року сторони спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивачки щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved