Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 5 вересня 1993 року. Від шлюбу у них народилося троє дітей, двоє з яких є повнолітніми. У зв'язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, матеріальної допомоги відповідач не надає, позивачка просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка письмовою заявою підтримала позовні вимоги, просила справу розглядати у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Сторони згідно поданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] перебувають у зареєстрованому 5 вересня 1993 року Люхчанською сільською радою Сарненського району Рівненської області шлюбі, актовий запис № 21. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Сторони не підтримують подружні стосунки, втратили почуття любові та повагу один до одного, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, сім'я існує формально, збереження її неможливе. При вирішенні позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Довідкою № 624 від 21 лютого 2019 року, виданою Люхчанською сільською радою, підтверджується, що на утриманні позивачки знаходиться неповнолітня дитина. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 26298-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановлений з 1 січня в сумі 2027 грн. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не довів суду, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі. Суд, враховуючи положення ст.182 СК України, вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1013 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст. ст. 111, 112, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved