Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 39125 грн. 45 коп.. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 16 серпня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № R53700452748В, відповідно до якого [PERSON] надано грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі 27400 грн. 20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» набуло права грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за договором № R53700452748В від 16 серпня 2013 року. 20 травня 2014 року ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг та позивач уклали договір про відступлення права вимоги № 20/05/14-ц, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за договором № R53700452748B.Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № R53700452748В від 16 серпня 2013 року, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 26.01.2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 39125,45 грн., з яких: 30212,70 грн. заборгованість по тілу кредиту, 8912,75 грн. пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів. Просять стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» у судове засідання не зявився, надали клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов підтримують у повному обсязі (а.с.192). Представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, пояснив, що право вимоги за кредитним договором передавалося двічі за договорами факторингу, спочатку від ПАТ ВТБ Банк до ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг, а потім від останнього до позивача. Остання передача права вимоги проведена всупереч ч. 1 ст.1083 ЦК України, відповідно до якої наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Договір про відступлення права вимоги № 200514нв від 20 травня 2014 р. не містить положень про можливість наступного відступлення права вимоги. Крім того, статут позивача не передбачає надання фінансових послуг, тоді як згідно з Законом України Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг факторинг належить до фінансових послуг. Письмове повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від позивача відповідач не отримував. Тому і зобовязань згідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України у відповідача не виникло. Наданий позивачем розрахунок вважає невірним, тому у випадку задоволення позову просить стягнути з відповідача суму заборгованості відповідно до розрахунку аудитора. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання кредитного зобов'язання, які регулюються ЦК України. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. 16 серпня 2013 року між ПАТ ВТБ Банк та відповідачем укладено кредитний договір № R53700452748B, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 27400 грн., а останній зобовязався повернути гроші, сплатити проценти та інші платежі, передбачені договором (а.с. 21-23). 20 травня 2014 року між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв (а.с. 6-11), п.п. 3.1.8 цього договору, зокрема, визначено, що новий кредитор може відступити або передати всі або будь-які права, вигоду та зобов'язання за цим Договором третім особам з моменту набуття ним права вимоги згідно п. 3.1.3. Що у подальшому і було зроблено та підтверджується наступним договором від 20 травня 2014 року укладеним між ТОВ Факторингова Компанія ФК Факторинг та позивачем про відступлення права вимоги № 20/05/14-ц, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за договором № R53700452748B (а.с. 12-17). згідно Додатку 1, який є частиною договору, під № 28 значиться [PERSON]О, загальна сума заборгованості якого складає 30212,70 грн. (а.с. 18). Серед предмету діяльності ТОВ КОЛЕКТОРСЬКЕ АГЕНТСТВО ФАКТОР у ст. 4 п.п. 4.2.7 Статуту визначено, серед іншого, викуп дебіторської заборгованості (а.с. 39), що відповідає укладеному договору № 20/05/14-ц. Витяг з ЄДРПОУ станом на 30.12.2013 року вказує, що юридична особа ТОВ КОЛЕКТОРСЬКЕ АГЕНТСТВО ФАКТОР серед видів діяльності має також: 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). На підставі наведеного суд уважає, що позивач має право вимоги до відповідача, що не суперечить висновкам касаційної інстанції. У мотивувальній частині Ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ установлено, що на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ТОВ Колекторське Агентство Фактор. Дана обставина, на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. У п. 3.1.6 договору № 20/05/14-ц передбачено, що підтвердженням належного повідомлення боржників про відступлення Первісним кредитором [PERSON] Вимоги заборгованості Новому кредитору є реєстр відправної кореспонденції (а.с. 14). У матеріалах справи є дані про направлення позивачем відповідачу рекомендованого листа (а.с. 5, 71, 72). У реєстрі поштових відправлень під № 43 зазначено прізвище відповідача та найменування кореспонденції повідомлення (а.с. 70), що підтверджує належне повідомлення боржника на підставі п. 3.1.6 договору № 20/05/14-ц. Статтею 514 ЦК України, визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом встановлено, з пояснень учасників судового засідання та наданих матеріалів, що [PERSON] зобов'язань ні первісному, ні новому кредиторові не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача по кредитному договору № R53700452748B від 16 серпня 2013 р. становить 39125,45 грн., з яких: 30212,70 грн. заборгованість по тілу кредиту, 8912,75 грн. - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів (а.с. 20). Дану суму і слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому суд не приймає до уваги розрахунок, наданий відповідачем, оскільки уважає його неповним. До того ж згідно договорів, дійсність яких відповідач не оскаржував, переуступлена заборгованість по тілу кредиту у сумі 30212,70 грн. Договір на даний час є чинним, окремі умови договору також не оскаржувались. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 409 грн. 37 коп. судового збору.

Outcome: approved