Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖУРАВЛИСЬКЕ» (далі Позивач) звернулося до суду із названим позовом, в якому просить визнати недійсними договори оренди землі, укладені 15 червня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІНТЕРАГРОСЕРВІС» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнати поновленими на 10 років договори оренди землі від 05 січня 2006 року укладені між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖУРАВЛИСЬКЕ» та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224282800:04:002:0021, [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224282800:04:002:0020, [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 224282800:03:001:0009; [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224282800:03:0001:0010. Позовні вимоги мотивує тим, що між Позивачем та фізичними особами - власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( Відповідачі 2,3,4,5) 05 січня 2006 року були укладені договори оренди землі строком на 10 років з дати державної реєстрації які були належним чином зареєстровані у Ставищенському районному відділі земельних ресурсів, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи від 05.01.2006 року з переважним правом Позивача на продовження строку їх дії на новий строк. Незважаючи на зазначене, у 2015 році, під час дії вищевказаних договорів, укладених між Позивачем та (Відповідачами 2,3,4,5), у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди на ті ж земельні ділянки, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІНТЕРАГРОСЕРВІС» (Відповідач 1) є орендарем, хоча з моменту укладення вказаних договорів та до теперішнього часу, Позивач користується вказаними земельними ділянками та виплачує орендну плату. Вказує, що з метою подальшого користування даними земельними ділянками, Позивач 05.12.2015 року направив поштою кожному відповідачеві лист повідомлення про намір продовжити дію договорів оренди землі на новий строк на погоджених сторонами умовах та проекти додаткових угод, проте ( Відповідачі 2,3,4,5, отримавши вищевказану пропозицію Позивача, не повідомили його про свою згоду чи відмову щодо продовження відповідних договорів оренди, та будь-яких заяв з цього приводу Позивачу не направляли. Враховуючи вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІНТЕРАГРОСЕРВІС» [PERSON] позовних вимог не визнав і просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у письмовому поясненні на позов. ( Т.2 а.с.-50-51) Представник відповідачів [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях відповідачів на позов. ( Т.1 а.с.171-173,175-177,179-181,183-185) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з»явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив в задоволенні позовних вимог ТОВ «Журавлиське» відмовити . ( Т.2 а.с.-47-48) Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 05 січня 2006 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖУРАВЛИСЬКЕ» та фізичними особами - власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224282800:04:002:0021, [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224282800:04:002:0020, [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 224282800:03:001:0009; [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224282800:03:0001:0010 були укладені договори оренди землі строком на 10 років з дати державної реєстрації які були належним чином зареєстровані у Ставищенському районному відділі земельних ресурсів, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи від 05.01.2006 року з переважним правом Позивача на продовження строку їх дії на новий строк.( Т.1 а.с.- 19-26, 34-41,49-56,64-71) 15 червня 2015 року, під час дії вищевказаних договорів, укладених між Позивачем та (Відповідачами 2,3,4,5), у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди на ті ж земельні ділянки, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ІНТЕРАГРОСЕРВІС» (Відповідач 1) є орендарем строком на 10 років. (Т.1 а.с. - 32-33,47-48,62-63,72-73, Т.2 а.с. 52-59) З метою подальшого користування даними земельними ділянками, Позивач 05.12.2015 року направив поштою кожному відповідачеві лист повідомлення про намір продовжити дію договорів оренди землі на новий строк на погоджених сторонами умовах та проекти додаткових угод, проте Відповідачі 2,3,4,5, отримавши вищевказану пропозицію Позивача, не повідомили його про свою згоду чи відмову щодо продовження відповідних договорів оренди, та будь-яких заяв з цього приводу Позивачу не направляли. (Т.1 а.с.- 27-31, 42-46,57-61,74-78, 80-98) Факт користування Позивачем земельними ділянками Відповідачів 2,3,4,5 та виплати їм орендної плати підтверджується копіями Відомостей на видачу продукції в натуральній формі по ТОВ «ЖУРАЛИСЬКЕ» (Т.1 а.с.-189-246) Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Частиною 2 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України Про оренду землі (далі Закону) однією із істотних умов договору є строк дії договору оренди, а в п.8 ст. 24 Закону зазначено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дії, які перешкоджали б орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до частини 1 та 4 ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, і розірвання такого договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону, а ч.3 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що захист таких прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини по справі та чинне законодавство, що регулює земельні відносини суд вважає, що договори оренди землі між Відповідачами 2,3,4,5 та Відповідачем 1 укладалися 15 червня 2015 року в період строку дії договорів оренди земельних ділянок, укладених 05 січня 2006 року між Відповідачами 2,3,4,5 та ТОВ «ЖУРАВЛИСЬКЕ», які були дійсними та чинними, не припиненими, не розірваними, не визнані недійсними та такими, що відповідали вимогам ст.204 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов»язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов»язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, в розумний строк. Позивач належним чином повідомив Відповідачів 2,3,4,5 про намір скористатися своїм переважним правом оренди земельних ділянок. Стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму , яка зводиться, по суті, до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладання нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Згідно з ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах , які були передбачені договором. Відповідно до ч.ч. 8,9 ст.33 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов»язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Відповідно п.26 Договорів оренди землі «Орендар має переважне право за рівних умов на поновлення договору оренди. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об»єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій-п»ятій цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов»язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір, скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов»язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем ( за необхідності) істотні умови договору і , за відсутності заперечень), приймає рішення про поновлення договору оренди землі ( щодо земель державної та комунальної власності ), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи із приписів ст.ст. 319,626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі» можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно із частинами першою - п»ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов»язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди , орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та свої рішення. Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі , якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після після закінчення строку договору листа повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі, необхідні наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов»язки а договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря , яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦК України, мало місце. Враховуючи, що Позивачем дотримана процедура щодо реалізації переважного права на поновлення договору, а від орендодавців у даній справі відмови в поновленні відповідних договорів на новий строк у встановлений законом строк не надійшло, відповідно до ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», дані договори вважаються поновленими на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором. Враховуючи вищевикладене обґрунтування, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, базуються на законі, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved