Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Посилається на те, що Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 530 від 08 серпня 2014 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» виконує функції експлуатуючої організації житлового комплексу « Времена года » по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] разом з об`єктами комунального призначення та житлового комплексу « Ізумрудний » на [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження товариство повинне забезпечити належне утримання та управління житлових комплексів. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 19 липня 2013 року. Відповідач є також власником машиномісця в підземному паркінгу [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 липня 2013 року. Для належного надання комунальних послуг власникам квартир та паркінгу позивачем укладено договори з постачальниками житлово-комунальних послуг. Відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість, що складається з: - 44674 гривні 26 копійок - борг по квартирі; - 20357 гривень 26 копійок - борг по машиномісцю; - 12174 гривні 13 копійок - інфляційні нарахування; - 3241 гривня 84 копійки - три проценти річних. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу у відсутність представника товариства. Зазначено, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі (а.с. 87). У квітні 2021 року представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, з якої вбачається, що відповідачем у добровільному порядку сплачено основу заборгованість за машиномісце в сумі 30000 гривень та основну заборгованість за квартиру в розмірі 75000 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 12174 гривні 13 копійок інфляційних нарахувань та три проценти річних у сумі 3241 гривня 84 копійки (а.с. 89-90). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 19 липня 2013 року (а.с. 10-11). Відповідач є також власником машиномісця в підземному паркінгу [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 липня 2013 року (а.с. 12-13). Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 530 від 08 серпня 2014 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» виконує функції експлуатуючої організації житлового комплексу « Времена года » по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] разом з об`єктами комунального призначення та житлового комплексу « Ізумрудний » на [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження товариство повинне забезпечити належне утримання та управління житлових комплексів (а.с. 9). Для належного надання комунальних послуг власникам квартир та паркінгу позивачем укладено договори з постачальниками житлово-комунальних послуг (а.с. 18-55). З позову вбачається, що відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не подано. У квітні 2021 року представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, з якої вбачається, що відповідачем у добровільному порядку сплачено основу заборгованість за машиномісце в сумі 30000 гривень та основну заборгованість за квартиру в розмірі 75000 гривень. На підтвердження оплати заборгованості представником позивача надані суду копії звітів банку про перерахування комунальних платежів (а.с. 91-95). Позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача: - 12174 гривні 13 копійок - інфляційні нарахування; - 3241 гривня 84 копійки - три проценти річних. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 14-17). Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надав. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 12174 гривні 13 копійок та три проценти річних у розмірі 3241 гривні 84 копійки. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 гривні.

Outcome: approved