Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (надалі позивач або банк) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року позивач прийняв право вимоги у ПАТ «УкрСибБанк» за кредитним договором. За умовами укладеного кредитного договору № 11336961000 від 21 квітня 2008 року [PERSON] як позичальник отримала строковий кредит на загальну суму 29500 доларів США. Згідно укладеного договору відсотки за користуванням кредитом та кінцевий термін повернення кредиту були визначені в договорі. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, що підтверджується відповідними документами. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала відсотки за користування коштами в наслідок чого станом на 01 грудня 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 40 435, 27 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 523 677 грн. 18 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і станом на 14 жовтня 2014 року складає: заборгованість за кредитом 28 670, 64 доларів США; заборгованість за нарахованими відсотками 11 764, 63 доларів США; заборгованість за нарахованою комісією 00 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобовязання 00 грн., а всього 523 677 грн. 18 коп. (еквівалент в гривнях за курсом НБУ станом на 14 жовтня 2014 року). В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини, наполягає на стягненні саме суми заборгованості за офіційним курсом НБУ на час прийняття рішення, тобто в сумі 862 450 грн. 10 коп. Відповідач в судові засідання зявлялася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Позовні вимоги визнає частково, тільки в частині боргу станом на час передачі боргу, просить суд врахувати, що звірку вона не може провести через відсутність оригіналу кредитного договору. Вказує, що суму кредиту вона отримала та передала іншій особі, однак до міліції не зверталась із скаргами. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4- 11, 15, 16, 22, 509, 526, 543, 610-612, 614, 615, 617, 625 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. ст. 512- 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав інші особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно укладеного договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року позивач прийняв право вимоги у ПАТ «УкрСибБанк» за кредитним договором № 11336961000 від 21 квітня 2008 року, за яким [PERSON] як позичальник у ПАТ «УкрСибБанк» отримала строковий кредит на загальну суму 29 500 доларів США. Згідно укладеного договору відсотки за користуванням кредитом та кінцевий термін повернення кредиту були визначені в договорі. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, що підтверджується відповідними документами. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала відсотки за користування коштами в наслідок чого станом на 01 грудня 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 40 435, 27 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 523 677 грн. 18 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду і станом на 14 жовтня 2014 року складає: заборгованість за кредитом 28 670, 64 доларів США; заборгованість за нарахованими відсотками 11 764, 63 доларів США; заборгованість за нарахованою комісією 00 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобовязання 00 грн., а всього 523 677 грн. 18 коп. (еквівалент в гривнях за курсом НБУ станом на 14 жовтня 2014 року). Судом встановлено, що сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту. Звернення позивача до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто в сумі 40 435, 27 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 19 червня 2015 року складає суму 862 450 грн. 10 коп.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved