Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] 12.03.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії відповідача Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 05.02.2021 року, оформлене протоколом за № 202, у частині зняття його як військовослужбовця запасу з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, а також виключення із списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень. Також просить зобов`язати житлову комісію відповідача військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України поновити його як старшого прапорщика запасу на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, при Військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України, у загальній та першочерговій чергах за тими ж номерами у відповідних списках станом на 05.02.2021 року, із збереженням часу перебування на обліку. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] за контрактом проходив військову службу у Військовій частина [NUMBER] на посаді командира ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтно-технічної роти, а, окрім того, з 2015 року має статус учасника бойових дій, з 2020 року ветерана військової служби. Позивач був звільнений з військової служби у запас наказом командира Військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 02.09.2020 року за № 26-РС відповідно до підпункту «к» пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», після чого, його ж наказом (по стройовій частині) від 04.09.2020 року за № 185, був виключений з списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Строк календарної служби позивача в Збройних Силах України на момент звільнення з військової служби становив 25 років 07 місяців 26 днів. Рішення про припинення контракту було прийнято позивачем у зв`язку з набуттям права на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Під час проходження військової служби позивач, як військовослужбовець, який не забезпечений власним житлом згідно встановлених чинним законодавством України норм, у відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» перебував у відповідача на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, а також із списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень. Проте, як уже йшлося вище, з 04.09.2020 року позивач був виключений зі списку особового складу відповідача, у зв`язку з чим рішенням житлової комісії відповідача від 05.02.2021 року, оформленого протоколом за № 202, з-поміж іншого, позивача було знято з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, а також виключено із списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень, у зв`язку із його звільненням. Позивач наполягає, що зазначеним вище законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також вважає, що відповідач незаконно застосував, як підставу зняття позивача з черги для отримання житла пункт 3 Правил\~обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, і надання їм житлових приміщень, тобто у зв`язку з припиненням трудових відносин з підприємством, оскільки підпункт 1 пункту 29 зазначених Правил вказує, що право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадку виходу на пенсію. Враховуючи ту обставину, що позивач житла або ж грошової компенсації взамін житла від Міністерства оборони України не отримував, а його звільнення не є підставою для зняття з вказаного обліку як і для виключення із списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень, то він наполягає на його поновленні на такому обліку у загальній та першочерговій чергах за тими ж номерами у відповідних списках станом на 05.02.2021 року, із збереженням часу перебування на обліку. Виходячи із положень ст. ст. 8, 22, 47 Конституції України, ст. ст. 37-38, 40 ЖК Української РСР (із змінами та доповненнями), ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просить свій позов задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку, а саме 13.04.2021 року за вх. № 7247 подав відзив на позовну заяву до нього про поновлення на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, у котрому проти зазначеного позову заперечує у повному обсязі. Заперечення відповідача проти позову обґрунтовані ти, що пункт 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначає коло колишніх військовослужбовців, які мають право залишатися на квартирному обліку після звільнення з військової служби, і такий перелік є вичерпним й, на переконання відповідача, не підлягає розширеному тлумаченню. Відповідно, така підстава, на котру посилається позивач, у цьому переліку відсутня. Згідно з пунктом 7 розділу II «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка була затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року за № 380, житлові комісії військових частин мають право приймати рішення про взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) та взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання. Посилання позивача на статтю 37 ЖК Української РСР, котрою передбачається взяття на облік громадян, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію, відповідач вважає безпідставними, оскільки такі не можуть бути застосовані в цьому випадку в силу того, що позивача було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та який вислужив не менш 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо він не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. Позивач ж звернувся до відповідних державних структур з питанням оформлення пенсії вже після свого звільнення з військової служби і прийняття житловою комісією рішення у формі протоколу про його зняття з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, а також виключення із списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень, а тому, на переконання відповідача, звільнення позивача з військової служби жодним чином не було пов`язано з його виходом на пенсію. З огляду на вказане, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі. Позивач у запропоновані судом строк та порядку відповіді на відзив відповідача на його позовну заяву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву чи на відзив на таку позовну заяву, не подала. Заяви та клопотання учасників справи. 13.04.2021 року за вх. № 7244 відповідачем подано заяву про залучення до участі у цій справі на його стороні в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Самбірську квартирно-експлуатаційну частину району Міністерства оборони України. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, окрім як клопотань відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про відкладення підготовчого засідання та судового засідання щодо розгляду справи по суті, і котрі б залишалися невіришеними, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 15.03.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 01.04.2021 року, 12.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 01.04.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на підставі ст. 198, пункту 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 23.04.2021 року, 12.30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 23.04.2021 року задоволено заяву відповідача про залучення до участі у дані справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Самбірську квартирно-експлуатаційну частину району Міністерства оборони України. Залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Самбірську квартирно-експлуатаційну частину району Міністерства оборони України. Підготовче засідання відкладено з цієї підстави, а також на підставі ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 13.05.2021 року, 12.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 13.05.2021 року, відмовлено в задоволенні клопотань відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про відкладення підготовчого засідання, після чого підготовче провадження у цій справі закрито із призначенням її до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 03.06.2021 року, 10.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 03.06.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про відкладення судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті, після чого проведено судовий розгляд цієї справи по суті. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду даної справи по суті з`явилися позивач та уповноважений представник відповідача юрисконсульт юридичної групи Сікілінда О.І. (діє на підставі Наказу відповідача від 24.12.2020 року за № 358агд «Про організацію само представництва інтересів Військової частини [NUMBER] , її посадових осіб у судах та інших державних органах у 2021 році», витяг з котрого приєднаний до матеріалів справи). Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за можливе зазначити таке. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами житлового характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що на підставі наказу командира Військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 02.09.2020 року за № 26-РС відповідно до пункту 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача як старшого прапорщика, командира ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтно-технічної роти, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к», як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та який вислужив не менш 18 місяців з дати продовження дії контракту, якого він не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. Відповідно до пункту 6 Наказу командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 04.09.2020 року за № 185 (витяг мітиться у справі, а. с. 9), позивача, з-поміж іншого, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 04.09.2020 року. При цьому, вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 25 років 07 місяців 26 днів, пільгова 02 роки 00 місяців 23 дні. Як вбачається з протоколу № 202 засідання житлової комісії Військової частини [NUMBER] від 05.02.2021 року (витяг мітиться у справі, а. с. 11), такою комісією відповідача, з-поміж іншого, прийнято рішення (без номера) про виключення позивача складом сім`ї одна особа, з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] , а також із списків осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень у Військовій частині [NUMBER] . Згідно довідки Відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.03.2021 року за № 1360 (копія мітиться у справі, а. с. 12), позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», по лінії Міністерства оборони України. Пенсію призначено з 05.09.2020 року. До пенсії виплачується підвищення як учаснику бойових дій. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого Військовою частиною [NUMBER] Повітряних сил Збройних Сил України 08.05.2015 року (копія мітиться у справі, а. с. 13), позивач має право на пільги для ветеранів війни учасників бойових дій, безтерміново. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого Львівським обласним військовим комісаріатом 18.09.2020 року (копія мітиться у справі, а. с. 14), позивач має право на пільги для ветеранів військової служби, безтерміново. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Так, відповідно ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У своїх рішеннях по справах «Полторацький проти України» (заява\~№ 38812/97),\~ «Михайлюк та Петров проти України» (заява\~№ 11932/02) Європейський Суд з прав людини вкотре нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права. Принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Частинами 1, 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, котрі перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Відповідно до ст. ст. 37, 38 ЖК Української РСР (із змінами та доповненнями), громадяни, які потребують покращення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством України, цим Кодексом та іншими актами законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЖК Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством України, цим Кодексом та іншими актами законодавства; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», було затверджено відповідний Порядок, котрий визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей, надається житло для постійного проживання. Згідно пункту 30 згаданого вище Порядку військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством . Також, детально порядок обліку громадян (у тому числі питання постановки та зняття з квартирного обліку), надання їм житлових приміщень врегульовано Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради міністрів Української РСР від 11.12.1984 року за № 470 (із змінами та доповненнями), пунктом 26 котрих визначено перелік випадків, коли громадяни знімаються з квартирного обліку, які в більшості своїй згадуються й у ст. 40 ЖК Української РСР. Проте, підпунктом 3 пункту 26 цих Правил обліку, як один із випадків зняття з квартирного обліку, зазначено припинення громадянами трудових відносини з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством України, ЖК Української РСР, пунктом 29 цих же Правил та іншими актами законодавства. Водночас, положення цього підпункту містить відсильну норму, яка вказує на пункт 29 Правил обліку, в якому вказано випадки, за яких зняття з квартирного обліку внаслідок припинення трудових відносин не допускається. Одним із таких випадків є вихід на пенсію. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Згідно пункту «а» ст. 12 цього Закону, пенсія за вислугою років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та\~військової служби за контрактом,\~якщо вони звільнені із служби з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років та 6 місяців і більше. Крім того, статтею 3 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», держава гарантує кожному ветерану військової служби, серед іншого, реалізації цільових програм поліпшення житлових умов. Пункт 7 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону гарантує ветеранам військової служби ще й першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують покращення житлових умов. Висновок суду за результатами розгляду справи. Системний аналіз усіх наведених вище норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей, мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями». Оскільки на день звільнення позивача з військової служби його вислуга років у Збройних силах України становила 25 років 07 місяці 26 днів, то йому було призначено довічну пенсію за вислугу років. Відтак, для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від Міністерства оборони України постійного житла на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він має перебувати на відповідному квартирному обліку. Судом достовірно встановлено, що позивачем було припинено контракт та звільнено у запас із військової служби у зв`язку із набуттям права на пенсію. Крім того, позивач є ветераном війни учасником бойових дій та ветераном військової служби, а тому суд переконаний, що позивач не підлягав зняттю з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, як і виключенню із списків осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень за місцем попередньої служби у Військовій частині [NUMBER] , а, натомість, зберігав право перебувати на цьому обліку, до одержання постійного житла, або ж грошової компенсації взамін такого житла. З огляду на вказане, рішення житлової комісії відповідача від 05.02.2021 року, оформлене протоколом за № 202, про виключення позивача складом сім`ї одна особа, з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] , а також із списків осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень у Військовій частині [NUMBER] , є незаконним та підлягає скасуванню із одночасним зобов`язанням відповідача поновити позивача на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов у Військовій частині [NUMBER] , у загальній та першочерговій чергах за тими ж номерами у списку станом на 05.02.2021 року, із збереженням часу перебування на такому обліку. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, то розподіл судових витрат у справі у вигляді судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 908 грн., слід здійснити у порядку, визначеному у ч. 6 ст. 141 ЦПК України, зокрема слід покласти на відповідача, стягнувши такі з останньої у дохід держави. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved