Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

ТОВ «Ремпобутсервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ПП «Ремпобутсервіс Черкаси» про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що товариство на підставі договору оренди від 05.09.2005 у своєму користуванні має земельні ділянки, зокрема за кадастровими номерами № [NUMBER] площею 10.8304 та, № [NUMBER] площею 6.6625 га, № [NUMBER] , площею 2.0091 та, які віднесенні до земель водного фонду (водного транспорту) наданні для експлуатації і догляду за гідротехнічними спорудами, береговими смугами та під розміщення човнового причалу. Зазначені ділянки розташовані за адресою [ADDRESS]. На вказаних землях розташована дамба, місця для човнових причалів та інша портова інфраструктура, які перебувають у власності ПП «Ремпобутсервіс Черкаси». 01.03.2016 між ПП «Ремпобутсервіс Черкаси» та [PERSON] було укладено договір оренди місця зберігання плавзасобів № Н-1,2. За вказаним договором відповідач отримав право користуватися місцем на причалі №2, однак, прав на забудову тим більше житлову останній не отримував і не міг отримати, в силу цільового призначення земель. Незважаючи на це, [PERSON] в кінці 2018 року звернувся до Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» із заявою про реєстрацію за ним права власності на новостворене нерухоме майно - садовий (дачний) будинок житлової нерухомості за адресом [ADDRESS] . Державним реєстратором Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчуком М.А. 03.12.2018 прийнято рішення під індексним № 44365857 про державну реєстрацію новоствореного об`єкта нерухомого майна - садового (дачного) будинку житлової нерухомості за адресом [ADDRESS] , та присвоєно реєстраційний номер 1709570571101. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, реєстрація проведене на підставі заяви [PERSON] та, зокрема, договору оренди № Н-1,2 від 01.03.2016. Однак, загаданий договір № Н-1,2 від 01.03.2016, не є договором оренди землі, він не містить кадастрового номеру земельної ділянки та її площі, що є істотною умовою договору такого виду (стаття Закону України «Про оренду землі). Натомість, згаданим договором передано в користування місце під розміщення плавзасобу, та жодного дозволу на будівництво житлової нерухомості не надано. У [PERSON] права на забудову земельної ділянки, тим паче під житлову забудову не було, набуття останнім права власності на нерухоме майно не може бути правомірним. У даному випадку, земельна ділянка під садовий (дачний) будинок не відводилась та не формувалася, відтак і такого кадастрового номеру бути не могло. Тому допущенні при реєстрації права власності на нерухоме майно порушення є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію прав. Більш того, Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» як юридичної особи не існує, та така особа відсутня серед акредитованих Міністерством юстиції України суб`єктів державної реєстрації Просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості» Каленчука М.А. від 03.12.2018 індексний № 44365857 про державну реєстрацію садового (дачного) будинку житлової нерухомості по [ADDRESS] (реєстраційний номер 1709570571101) за громадянином [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представника позивача адвоката Ситник Т.А. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовні вимоги позивача до суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору оренди від 05.09.2005 року укладеного між Черкаською міською радою та ТОВ «Ремпобутсервіс», товариству надано в оренду земельні ділянки, зокрема, за кадастровими номерами № [NUMBER] площею 10.8304 та, № [NUMBER] площею 6.6625 га, № [NUMBER] , площею 2.0091 та, які віднесенні до земель водного фонду (водного транспорту) наданні для експлуатації і догляду за гідротехнічними спорудами, береговими смугами та під розміщення човнового причалу. Зазначені ділянки розташовані за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Державного земельного кадастру та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В подальшому, рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.07.2015 року вважається укладеною з моменту набрання законної сили рішення додаткову угоду до договору оренди землі від 05 вересня 2005 року, укладеного між Черкаської міською радою та ТОВ «Ремпобутсервіс», зареєстрованого у Черкаській регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» при Державному Комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 жовтня 2005 року за № 040577500199, в наступній редакції: «Черкаська міська рада, яка діє на підставі ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі Орендодавець), з однієї сторони, та ТОВ «Ремпобутсервіс» в особі директора Смирнова Ігоря Олексійовича , з іншої сторони, уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 05 вересня 2005 року про наступне: Сторони домовилися внести зміни в п. 2.1 та п. 2.2 договору, виклавши їх у такій редакції: «2.1. В оренду (без права передачі в суборенду) передаються земельні ділянки загальною площею 108704 кв.м. За функціональним використанням земельні ділянки відносяться: площею 5536 кв.м (кадастровий номер [NUMBER] ) до земель комерційного використання, площею 103168 кв.м (кадастровий номер [NUMBER] - 16452 кв.м, І кадастровий номер [NUMBER] - 20091 кв.м та кадастровий номер ( [NUMBER] - 66625 кв.м) - до категорії земель транспорту, зв`язку (землі водного транспорту). 2.2. На земельних ділянках знаходяться такі об`єкту нерухомого майна та інфраструктури: існуючий цех по ремонту і утриманню човнів причал № 2». Як встановлено в судовому засіданні 01.03.2016 між ПП «Ремпобутсервіс Черкаси» та [PERSON] було укладено договір оренди місця зберігання плавзасобів № Н-1.2, відповідно до якого останній отримав право користуватися місцем на причалі №2. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в кінці 2018 року звернувся до Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» із заявою про реєстрацію за ним права власності на новостворене нерухоме майно - садовий (дачний) будинок житлової нерухомості за адресом [ADDRESS] . Державним реєстратором Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчуком М.А. 03.12.2018 прийнято рішення під індексним № 44365857 про державну реєстрацію новоствореного об`єкта нерухомого майна - садового (дачного) будинку житлової нерухомості за адресом [ADDRESS] , та присвоєно реєстраційний номер 1709570571101, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо об`єкта нерухомого майна № 156493847 від 15.02.2019 року. Підставою виникнення права власності реєстратором зазначено : акт приймання - передачі виданий 01.03.2016 року б/н, видавник : сторони договору, технічний паспорт, договір оренди виданий 01.03.2016 року, видавник : сторони договору. Як зазначив представник позивача, ніякого акту приймання -передачі від 01.03.2016 року не існує та він є підробним. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 статтею 331 ЦК України визначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В той же час, право на забудову земельної ділянки, врегульовано статтею 375 ЦК України, яка визначає, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. При цьому, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Так, статтею 376 ЦК України встановлено, що нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частина 2 цієї статті вказує, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, з наведених норм закону вбачається, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права на нього, зокрема шляхом його державної реєстрації. Згідно п. 1.1 вище вказаного договору оренди укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] прийняв в платне користування місце № Н-1.2 на штучній дамбі, яка належить позивачу, для розміщення обладнання для підходу човна до берега, транспортування на берег та його зберігання. Таким чином вказаним договором взагалі не передбачено у [PERSON] права на забудову вищевказаної земельної ділянки, тим паче під житлову забудову, тому суд вважає, що набуття останнім права власності на нерухоме майно є не правомірним. Більш того, порядок реєстрації державної реєстрації речових прав на нерухоме майно встановлено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Частиною 2 статті 18 вказаного Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається низка документів, зокрема документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Однак, в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, яка надана відповідачу в оренду позивачем під садовий (дачний) будинок не відводилась та не формувалася, відтак і такого кадастрового номеру бути не могло. Статтею 24 Закону визначено підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено. окрема це: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Таким чином, у даному випадку садово (дачний) будинок житлової нерухомості за адресом [ADDRESS] не може бути нерухомим майном та не може бути розміщений не землях водного фонду, відтак заявлене речове право не підлягає реєстрації. Тому допущенні при реєстрації права власності на вказане нерухоме майно порушення ЗУ ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» є підставою для скасування рішення про державну реєстрації прав. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved