overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 квітня 2001 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, через що постійно виникали непорозуміння, сварки, свідками яких були неповнолітні діти. З липня 2014 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Також просить судові витрати покласти на відповідача. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійщла заява з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони на протязі тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Сімя розпалась остаточно. Згідно ст.112 СК України, суд розриває шлюб, якщо сімя розпалась остаточно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 квітня 2001 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 119. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин, спроби налагодити стосунки в сім'ї позитивного результату не дають. За вказаних обставин позивач вважає, що шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо, а тому просить шлюб розірвати. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 28 квітня 2001 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 119 (а. с. 4). Від шлюбу у подружжя є троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 6-8). Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує зі змісту позовної заяви, сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків. З часу подання позову до суду позитивних змін у сім'ї не відбулося, позивач настоює на розірванні шлюбу аргументуючи тим, що шлюб розпався остаточно, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 квітня 2007 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківська область, актовий запис №39. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] року. [PERSON] просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом спільного життя у них виникали конфлікти, які загострилися на початку листопада 2017 року. Причиною конфліктів стали несумісність характеру, зовсім протилежні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння на ґрунті побутових та життєвих стосунків. Зусилля спрямовані на збереження сім»ї виявилися марними, навіть наявність спільної дитини не допомогла це зробити. Сторони переконалися, що є зовсім різними та несумісними людьми. Такі сімейні стосунки негативно впливають на психологічний стан кожного з них та виховання дитини. В кінці листопада 2017 року позивач остаточно посварилася з відповідачем, та вони почали жити окремо один від одного. Внаслідок чого сторони припинили всякі шлюбні стосунки, спільного господарства та спільного сімейного бюджету не ведуть, фактично з того ж часу сім»я розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому питання про розірвання шлюбу вирішено позивачем остаточно та ніяких можливостей для його збереження вона не баче. Крім того, просила стягнути з відповідача судові витрати на її користь. Позивач у судове засідання не з'явилася, згідно змісту поданої до суду заяви, просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, уточнила, що за наданий термін на примирення вони не помирилися та повторний термін не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до змісту якої просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи враховуючи, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, за наданий судом строк на примирення не примирились, вважає, що збереження сім'ї неможливе, крім того, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.2 ст.112 СК України «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них». На підставі приведеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 листопада 2014 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в сімї постійно виникали непорозуміння і суперечки, що призвело до її розпаду. Вважає, що подальше спільне проживання стало неможливим. Всі спроби позивачки налагодити нормальні сімейні стосунки до позитивних наслідків не призвели. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлено одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом Судом установлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сімї стало неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 серпня 1993 року, який зареєстровано сільською радою с. Поповичі, Ковельського району Волинської області, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя не склалось, сторони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин. За вказаних обставин позивач вважає, що шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо, а тому прохає шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та прохає його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання поштових відправлень (судових повісток). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 28 серпня 1993 року, який зареєстровано сільською радою с. Поповичі, Ковельського району Волинської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у подружжя є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує зі змісту позовної заяви, сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків. З часу подання позову до суду позитивних змін у сім'ї не відбулося, позивач настоює на розірванні шлюбу аргументуючи тим, що шлюб розпався остаточно, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 травня 2002 року. Від шлюбу спільних дітей не має. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що на протязі спільного сімейного життя вони не змогли знайти спільних поглядів щодо основних засад сім'ї. Відповідач не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків, навпаки її ставлення до сім»ї призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, оскільки в даний час фактично проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком та має з ним спільну дитину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, був належно повідомлений про час і місце судового засідання, причину неявки не повідомив, та не надав до суду жодних заперечень проти вимог позивача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 травня 2002 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні відносини вони припинили з причин різних поглядів на сімейне життя. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Сторони до збереження сім'ї не прагнуть, шлюб носить формальний характер.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 травня 2011 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в сімї постійно виникали непорозуміння і суперечки, що призвело до її розпаду. Вважає, що подальше спільне проживання стало неможливим. Всі спроби позивача налагодити нормальні сімейні стосунки до позитивних наслідків не призвели. Просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлено одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сімї стало неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 травня 2014 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в сім'ї постійно виникали непорозуміння і суперечки, що призвело до її розпаду. Вважає, що подальше спільне проживання стало неможливим. Всі спроби позивачки налагодити нормальні сімейні стосунки до позитивних наслідків не призвели. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з?явилася, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлено одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом установлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сім'ї стало неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 червня 1987 року, який був зареєстрований Палацом одруження «Дзержинський» м.Харків, актовий запис № 1575. В шлюбі у сторін народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На даний час діти досягли повноліття та проживають окремо. [PERSON] просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, причиною чого стали несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя, непорозуміння на ґрунті побутових та життєвих стосунків. Побудувати міцну сім»ю не вдалося, відносини поступово погіршувалися, зникло почуття любові та поваги, постійно виникають сварки, відповідач погрожує позивачу фізичною розправою та знущається. На протязі трьох років між позивачем та відповідачем відсутні шлюбні стосунки, спільного сімейного бюджету не ведуть та не спілкуються як подружжя, фактично сім»я розпалася та існує лише формально. На пропозицію звернутися до органу РАЦС для реєстрації розірвання шлюбу відповідач відмовляється. Позивач в судове засідання не з'явилася, згідно змісту поданої до суду заяви, просила справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила шлюб розірвати. Зазначила, що за наданий судом термін на примирення вони з відповідачем не примирилися. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, згідно змісту поданої до суду представником позивача заяви, просила справу слухати без її присутності та без присутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних відносин, за наданий судом строк на примирення не примирились, що вбачається зі змісту заяви позивача, вважає, що збереження сім'ї неможливе, крім того, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст.112 СК України «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них». На підставі приведеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 28 червня 2014 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в сім'ї постійно виникали непорозуміння і суперечки, що призвело до її розпаду. Вважає, що подальше спільне проживання стало неможливим. Всі спроби позивачки налагодити нормальні сімейні стосунки до позитивних наслідків не призвели. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з?явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлено одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом установлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сім'ї стало неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 29.01.2019 року. До реєстрації шлюбу проживали однією сім'єю з листопада 2012 року. 13 грудня 2018 року згідно зі ст. 126 СК України Красноградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області видав свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], в якому його батьками вказано [PERSON] та [PERSON]. З березня 2019 року сторони проживають окремо, неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем. [PERSON] матеріально не забезпечує утримання дитини. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, від неї 10.04.2019 року до суду надійшла письмова заява, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В матеріалах справи в підтвердження позову є копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], з якого видно, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач [PERSON], здоровий, є молодою працездатною особою, на утриманні інших дітей не має, а тому спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі заявлених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, суд вважає за доцільне задовольнити даний позов та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнення з відповідача підлягають судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 29.02.2008 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач 13.01.2014 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сім'ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вирішив залишити її на подальше проживання при матері.

Outcome: approved