Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23 серпня 2012 року. Відповідно до умов цієї угоди позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12986 гривень 35 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконав. 13 березня 2014 року Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом станом на 11 лютого 2014 року на загальну суму 13 625 гривень 40 копійок, в тому числі: 9168 гривень 22 копійки - заборгованість за кредитом, 447 гривень 50 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2884 гривні 66 копійок - штрафи за п.п. 2.2. генеральної угоди, 500 гривень - фіксована частина штрафу, 625 гривень 02 копійки - штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву у якій позовні вимоги підтримав та просив провести розгляд справи у його відсутності (а.с. 55). Відповідач в попереднє судове засідання на 26 березня 2014 року та у відкрите судове засідання на 28 квітня 2014 року не з`являвся. Судові повістки, що направлялися за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 42) в [ADDRESS], поверталися з відміткою, що за вказаною адресою відповідач тимчасово відсутній (а.с. 53-54). У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка направляється фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В разі відсутності особи за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. В судове засідання на 14 травня 2014 року відповідач, на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликався через оголошення в газеті «Вінниччина» № 34 від 02.05.2014 року (а.с. 60). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23 серпня 2012 року (а.с. 7-8). Предметом договору є кредит в сумі 12986 гривень 35 копійок, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку. Невід'ємною частиною Договору є Умови і правила надання банківських послуг (а.с. 9-32). Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 12), [PERSON] як позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 6) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] - не виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України, Банк - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового стягнення суми кредиту та /або сплати інших грошових зобов'язань за цим договором. Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 9 168 гривень 22 копійки підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Розрахунком заборгованості (а.с. 6) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і до моменту звернення Банку в суд із цим позовом допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 447 гривень 50 копійок. Пунктом 2.2. Генеральної угоди, передбачено, що згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, указаних у Генеральній угоді, умовах і правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язаннях строк яких не настав, сторони погодили, що строк погашення кредиту рахується на 32 день з моменту виникнення заборгованості. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 2884 гривні 66 копійок. При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більше, ніж на 30 днів, настає відповідальність за п. 1.1.5.20 Умов і правил надання споживчого кредиту: штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем Заяви (а.с. 7) (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 20), які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 2.1.1.5.4 Умов (зворот а.с. 27) передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 23 серпня 2012 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 23 серпня 2014 року. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved