Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50008100 від 05.04.2013 у розмірі 182125 грн. 28 коп. та 3% у розмірі 7005 грн. 48 коп., що загалом складає 189130 грн. 76 коп. Обгрунтовано позов тим, що 05.04.2013 року між ТОВ «Порше мобіліті» та відповідачем було укладено кредитний договір №50008100, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 116353 грн. 44 коп., що еквівалентно 14259 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], 2013 року випуску, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі, сплативши відсотки та інші платежі, визначені договором. Також між сторонами 05.04.2013 року було укладено додаткову угоду №500058100 до кредитного договору, відповідно до якої позивачем було надано відповідачу додатковий кредит в сумі 35590 грн. 65 коп., що еквівалентно на дату укладення договору 4361, 60 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для сплати страхових платежів згідно з договором страхування, який був укладений на виконання умов кредитного договору. Позивач змушений був звернутися до ТОВ «Юридична фірма «Вернер» для надання правової допомоги, у звязку з чим поніс витрати в сумі 6000 грн., тому просить стягнути з відповідача вартість послуг ТОВ «Юридична фірма «Вернер» 6000 грн. з ПДВ. У зв'язку з тим, що на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015 при примусовому виконанні 23.01.2017 було перераховано стягувачу 195607, 39 грн., але цих коштів не достатньо для повного погашення заборгованості, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що рішенням суду з відповідача достроково стягнуто тіло кредиту з відсотками, а тому підстав для стягнення тіла кредиту у визначеному позивачем розмірі немає. Також представник відповідача послався на те, що позивач безпідставно зарахував стягнуті від реалізації заставного автомобіля кошти на покриття страхових платежів, оплату витрат на правову допомогу, надану фірмою «Тріпл Сі» (4200 грн.), та ТОВ «Юридична фірма «Вернер» (12000 грн.), поштові витрати (195,30) грн., хоча в стягненні цих коштів рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015 у справі №750/4378/15-ц було відмовлено. Так як позивачу судом видано виконавчий лист в указаній справі на загальну суму 302200 грн. 27 коп., а реально стягнуто 195607,39 грн., а тому позивач має вирішувати питання стягнення всієї суми боргу у порядку виконавчого провадження, у зв'язку з чим підстав для стягнення кредитних коштів з відповідача немає. Представник відповідача також зазначив, що позивач має право вимагати стягнення 3% річних за прострочення сплати коштів, але оскільки позивач їх розрахував з 10.03.2016 від суми заборгованості по кредиту 6797,40 дол. США, що є невірним, адже після набрання 10.03.2016 рішенням суду законної сили сума боргу становила 302200 грн. 27 коп., а після перерахування 23.01.2017 на погашення боргу 195607 грн. 39 коп. залишилася заборгованість в сумі 106592 грн. 88 коп., а тому саме на такі суми боргу позивач мав би право нараховувати 3% річних. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05.04.2013 року між ТОВ «Порше мобіліті» та відповідачем було укладено кредитний договір №50008100, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 116353 грн. 44 коп., що еквівалентно 14259 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER], 2013 року випуску, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі, сплативши відсотки та інші платежі, визначені договором (а.с.10) Також між сторонами 05.04.2013 року було укладено додаткову угоду №500058100 до кредитного договору, відповідно до якої позивачем було надано відповідачу додатковий кредит в сумі 35590 грн. 65 коп., що еквівалентно на дату укладення договору 4361, 60 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для сплати страхових платежів згідно з договором страхування, який був укладений на виконання умов кредитного договору (а.с.11) Згідно графіку погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору, остаточне погашення кредиту мало відбутися 15.04.2018 (а.с.12-14) У зв'язку з невиконанням умов договору 17 вересня 2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50008100 з вимогою повернути суму кредиту та заборгованості відповідно до умов договору, що становить на дату направлення вимоги 189219 грн. 61 коп., проте вимоги щодо сплати боргу протягом 30 календарних днів задоволені не були. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору сторони погодили, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позивачем. ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015, в якому виправлені описки та арифметичні помилки ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2015 у справі №750/4378/15-ц позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволені частково. Стянуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 256700 грн. 01 коп., суму заборгованості за додатковою угодою до кредитного договору в розмірі 7685 грн. 94 коп., штраф в розмірі 24431 грн. 34 коп., пеню в розмірі 653 грн. 09 коп., 3% річних в розмірі 4223 грн. 89 коп., інфляційні втрати в розмірі 3708 грн. 46 коп., страхові виплати в сумі\~ 4797 грн. 54 коп., а всього 302200 грн. 27 коп. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10.03.2016 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015 залишено без змін, тобто набрало законної сили. Вказаним рішенням суд відмовив у задоволенні вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу, надану фірмою «Тріпл Сі» (4200 грн.), та ТОВ «Юридична фірма «Вернер» (12000 грн.) Позивач зазначає, що 23.01.2017 на його рахунок в рамках виконавчого провадження перераховано 159607 грн. 39 коп., з яких 38197 грн. 09 коп. було спрямовано на погашення тіла кредиту з урахуванням штрафу та пені; 48960 грн. 21 коп. погашено страхові платежі, 16395 грн. 30 коп. на покриття збитків за правову допомогу, надану фірмою «Тріпл Сі» (4200 грн.), та ТОВ «Юридична фірма «Вернер» (12000 грн.), у стягненні яких суд своїм рішенням відмовив. При цьому, суд враховує, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015, в якому виправлені описки та арифметичні помилки ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2015 у справі №750/4378/15-ц суд стягнув з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 256700 грн. 01 коп., суму заборгованості за додатковою угодою до кредитного договору в розмірі 7685 грн. 94 коп., тобто тіло кредиту за кредитним договором та додатковою угодою судом було стягнуто. З урахуванням стягнутих на користь позивача 195607 грн. 39 коп., залишилися нестягнутими згідно вказаного вище судового рішення 106592 грн. 88 коп. Оскільки позивач зарахував на погашення тіла кредиту лише 38197 грн. 09 коп., а інші кошти зарахував на поточні платежі, які рішенням суду не стягувалися, а у стягненні витрат на правову допомогу в сумі 4200 грн. та 12000 грн. взагалі було відмовлено, а тому за підрахунками позивача у відповідача існує заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6713, 45 доларів США, що еквівалентно 173945 грн. 49 коп. За таких обставин, суд не може погодитися з такими доводами позивача, враховуючи, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015, в якому виправлені описки та арифметичні помилки ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2015 у справі №750/4378/15-ц суд стягнув з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 256700 грн. 01 коп., суму заборгованості за додатковою угодою до кредитного договору в розмірі 7685 грн. 94 коп., тобто тіло кредиту за кредитним договором та додатковою угодою судом було стягнуто, але у повному обсязі це рішення не виконано, що виключає можливість повторного стягнення тіла кредиту. При цьому, позивач визначив розмір заборгованості, взявши суму з графіку погашення кредиту (додатку до договору (а.с.12-14) за датою платежу 15.03.2016 в сумі 6802, 95 доларів США за мінусом 83,95 доларів (які були зараховані на погашення тіла кредиту від стягнутих коштів) та не врахував, що судовим рішенням достроково було стягнуто кредитні кошти, адже по графіку платежів кредит мав погашатися рівними платежами (по 375, 55 доларів США з урахуванням додаткового кредиту та процентів). Також позивач стягнуті за рішенням суду кошти спрямував у більшій частині на погашення поточних платежів та збитків, які рішенням суду не були стягнуті. За таких обставин, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 182125 грн. 28 коп. боргу зі сплати кредиту суд не вбачає і в цій частині вимог позивачу слід відмовити. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у зв'язку з не виконанням грошових зобовязань згідно договору за період з 10.03.2016 (з дня набрання законної сили рішенням суду про стягнення коштів) по 13.07.2017. Позивачем розраховано за цей період 3% річних від суми прострочення 173945 грн. 49 коп. (6713,45 доларів США) в розмірі 7005 грн. 48 коп. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 15.11.2010 року № 3-11гс10 Верховний Суд України зазначив, що аналіз ст. 625 Цивільного кодексу України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. З часу набрання рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.11.2015 законної сили (10.03.2016) у відповідача виник обовязок сплатити позивачу суму боргу в розмірі 302200 грн. 27 коп., а тому позивач має право на стягнення 3% річних від визначеної судом суми боргу, а у звязку зі стягненням 23.01.2017 195607 грн. 39 коп., залишилася сума боргу в розмірі 106592 грн. 88 коп., з якої позивач має право нарахування 3% річних. За період прострочення виконання зобовязання з 10.03.2016 по 23.01.2017 із стягнутої судом суми 302200 грн. 27 коп. (319 днів прострочення) 3% річних становлять 7923 грн. 44 коп., а з 23.01.2017 по 13.07.2017 (така дата визначена позивачем у позові) із залишку боргу 106592 грн. 88 коп. (171 день прострочення) 3% річних становить 1498 грн. 14 коп. За таких обставин, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу стягнути з відповідача 3% річних за період з 10.03.2016 по 13.07.2017 в розмірі 7005 грн. 48 коп., а відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за прострочення виконання зобовязання в розмірі 7005 грн. 48 коп., як заявлено позивачем. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Проте, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг ТОВ «Юридична фірма «Вернер» згідно договору про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010, адже відповідно до п.1.1 договору, цей договір стосується надання юридичних послуг стосовно питань, повязаних із поточною господарською діяльністю замовника. Види, зміст, обсяг, строки, умови надання конкретних послуг погоджується сторонами у кожному випадку письмово шляхом підписання додаткових угод, які становлять невідємну частину цього договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу саме у вказаній справі, відсутня квитанція про оплату послуг на правничу допомогу в цій справі, що не дає підстав для їх стягнення. Враховуючи викладене,

Outcome: partial