Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Сторони 02 березня 2013 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, від якого мають малолітню дитину сина [PERSON], 06. 05. [INFO]. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через ненадання останнім грошової допомоги на утримання дитини та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, позивач також просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку обґрунтовуючи тим, що вона на даний час не працює, а займається доглядом дитини Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від них надійшли письмові заяви в яких позивач свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а відповідач позов визнає та не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, що спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. Крім того, сторони від шлюбу мають малолітню дитину, на утримання якої відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги, хоча, відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Тому, суд вважає необхідним стягти з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, не працює, а займається доглядом дитини, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання як матері своєї дитини, хоча може надавати таку допомогу. А тому суд, також вважає необхідним з урахуванням матеріального стану відповідача, стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частин всіх видів його заробітку або доходу. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягти судові витрати по справі в сумі 551 грн. 20 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім того, суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь держави згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в сумі 1102 грн. 20 коп., так як позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даної вимоги до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved