Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, представник позивача надав письмову заяву у якій позов підтримав у повному обсязі і просив справу розглянути без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Завідувач Дніпровської районної державної нотаріальної контори надала до суду письмову заяву про можливий розгляд справи без її участі та винесення рішення на розсуд суду у відповідності до норм чинного законодавства. Інші представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про час і місце його проведення повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.02.2015 року, видане виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, за актовим записом № 29, яка з 22.04.2009 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і до дня своєї смерті, відповідно до інформації,яка міститься у спадковій справі. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частину квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], двоє її доньок: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], залишились сиротами, у зв'язку з чим відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.04.2015 року за № Р-222/0/291-15 та розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.04.2015 року за № Р-223/0/291-15, позивачкам був встановлений статус дитини - сироти, та на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 17.08.2015 року за № Р-522/0/291-15 опікунами над дітьми - сиротами: [PERSON] та [PERSON] були призначені - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У свою чергу, позивач [PERSON] з метою оформлення спадкових прав [PERSON] та [PERSON] звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири йому було відмовлено та винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказану квартиру, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом майнових прав спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] У свою чергу, [PERSON], [INFO] є донькою спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровської області від 07.11.2014 року , 16.02.2005 року зроблений відповідний актовий запис № 7 та [PERSON] - [INFO] є також донькою спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про народження (серія [NUMBER]) [PERSON] - [INFO], видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровської області від 07.11.2014 року , 05.10.2007 року зроблений відповідний актовий запис № 78. Як встановлено судом, померлою за життя заповіт не складався, у зв'язку з чим відкрилося спадкування за законом, з урахуванням чого, позивачі належать до спадкоємців першої черги, а отже мають право на спадщину за законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачки на момент смерті спадкодавця не досягли десяти років, та після смерті матері залишились сиротами, враховуючи положення ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає, тому можливо рахувати, що спадкоємці до дня смерті проживали разом зі своєю матерію та протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не заявили про відмову від неї, тому вони вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, що відповідає вимогам ст.ст.1268 та 1270 ЦК України. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності: 1/7 частка квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.04.1998 р. /Інституту зернового господарства УААН/, видане на підставі розпорядження від 09.04.1998 р. № 217, зареєстровано в Новомосковському БТІ 16.04.1998 р. за № 401-2. Також судом встановлено, що [INFO], помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 18.05.2011 року Центральним - міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2, якій був рідним батьком померлої - [PERSON]. В процесі розгляду справи стало відомо, що у померлої - [PERSON], [INFO], яка померла - [INFO], яка була рідною донькою померлого [PERSON] - [INFO], якій помер [INFO], при оформлені паспарту громадянина України, померлої - [PERSON] - [INFO], була допущена помилка при перекладі прізвища з російської мови «[PERSON]» на українську мову замість прізвища «[PERSON]» було вказано прізвище «[PERSON]». Судом було встановлено, що документи, які підтверджують їхню родинність, з померлим батьком [PERSON] а саме свідоцтво про народження [PERSON] - [INFO], не зберіглось, при цьому в матеріалах справи міститься відповідь головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Відділу реставрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації від 29.06.2017 року за вих. № 3072/03.1-41 з якої вибачаються, що перевіркою виявлено актовий запис про народження № 86 від 02.08.1986 року по виконавчому комітету Новомосковської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на [PERSON], [INFO] (рос. [PERSON], [INFO]), батько: [PERSON], [INFO] (рос. [PERSON], [INFO]). Також, дані обставини родинних відносин знаходять своє підтвердження з довідки виданої Інститутом кукурудзи Української академії аграрних наук від 06.01.1995 р.,яка була складена російською мовою, та зі змісту якої вибачаються, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані «[PERSON], [INFO], а та також як донька зазначена «[PERSON], [INFO]». Так, в наслідок смерті [PERSON], відкрилася спадщина, в розмірі 1/7 частини квартири [ADDRESS], що належала йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.04.1998 р. /Інституту зернового господарства УААН/, видане на підставі розпорядження від 09.04.1998 р. №217, зареєстровано в Новомосковському БТІ 16.04.1998 р. за № 401-2. Враховуючи, що померла - [PERSON] та відповідач - [PERSON], проживали разом із спадкодавцем, а саме померлим батьком - [PERSON] на час відкриття спадщини, та фактично прийняли спадщину та після смерті спадкодавця продовжувала її користуватися, і як наслідок протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини не звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від неї, тому вважаються такими, що прийняли спадщину у розмірі по 1/14 частини квартири [ADDRESS], кожному. Однак внаслідок раптової смерті, [PERSON] не встигла оформити спадщину та одержати Свідоцтво про право на спадщину на 1/14 частину квартири після померлого батька. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шестимісячний строк з дня смерті), він не заявив про відмову від неї. Згідно частини 1 статті 1276 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до матеріалів справи , судом було встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON] та син - [PERSON] та в результаті чого, отримали право на прийняття належної їм частки спадщини у розмірі 1/7, яка розподілилась між ними в рівних частках у розмірі по 1/14 за кожним. Таким чином, в наслідок смерті [PERSON], відкрилася спадщина та ввійшли всі права та обов'язки померлої, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права на майно, у розмірі 3/14 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ч.4 ст. 334 Цивільного Кодексу України, право власності виникає з моменту державної реєстрації права власності у відповідних органах, що здійснюють таку реєстрацію. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» нотаріус проводить державну реєстрацію прав: реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва (нотаріус, яким вчиняється дія); у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва (нотаріус, яким вчинено таку дію) на підставі заяви про державну реєстрацію прав власності, поданої власником. Відповідно до ст.ст. 182, 210 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до Позивачки перейшли права власності на житловий будинок, проте вона не має можливості оформити законодавчі документи у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачів на вищезазначене спадкове майно, а їх позовні вимоги не суперечать чинному законодавству і не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 1378,00 грн., сплачені ним при подачі позову.

Outcome: approved