Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 22 357,21 грн., посилаючись на те, що 20 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - банк) та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту за № 2005314006 (далі - кредитний договір), згідно якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 25 040,00 грн. строком на 36 місяців (з 20 серпня 2013 року по 20 серпня 2016 року), розмір річної процентної ставки становить 0,01 %. 22 грудня 2014 року між банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № 2005314006, укладеним з відповідачем. ТОВ «ОТП Факторинг Україна», пред'явив відповідачу вимогу про виконання боргових зобов'язань протягом тридцяти календарних днів з дня її одержання, зокрема за кредитним договором № 2005314006 у сумі 22 357,21 грн., яка складається із: кредиту у сумі 20 025,23 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 0,47 грн., комісії у сумі 2 331,51 грн. (а.с.13). Просить суд стягнути з відповідача на його користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № 2005314006 у сумі 22 537,21 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомила суд про розгляд справи за її відсутності та те, що вона позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась двічі, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена судовою повісткою, направленою за місцем реєстрації. За згодою представника позивача суд ухвалив про винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п.п. 1.1., 1.4.1. кредитних договорів банк надає позичальнику споживчий кредит на придбання товарів та послуг, а позичальник зобов'язується повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором протягом 36 місяців з моменту надання кредиту. Згідно з п. 1.4.4. кредитних договорів проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цими договорами пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даних договорів. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Згідно з п. 1.4.5. кредитних договорів за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цими договорами пільгового періоду одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Згідно з п. 1.1. кредитного договору № 2005314006, нарахування процентів здійснюється за річною ставкою 0,01 %. Згідно з п.п. 1.5.4., 1.5.5. кредитного договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитними договорами. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. Із матеріалів справи видно, що 20 серпня 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 2005314006 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 25 040,00 грн. строком на 36 місяців (а.с.4-6); 22 грудня 2014 року між банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу, згідно якого банк відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № 2005314006, укладеним з відповідачем, про що 5 січня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомив відповідача (а.с.12). Згідно розрахунку відповідач станом на 24 листопада 2016 року має заборгованість за кредитним договором № 2005314006 у сумі 22 357,21 грн., яка складається із: кредиту у сумі 20 025,23 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 0,47 грн., комісії у сумі 2 331,51 (а.с.13). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 3.6. кредитних договорів банк має право відступати повністю чи частково свої права вимоги за цим договором третій особі. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з п. 1.1. договору факторингу від 22 грудня 2014 року банк передає, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає право грошової вимоги, що належить банку, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеним між банком і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с.22-25). Згідно додатку № 1 до реєстру боржників № 1 до договору факторингу, укладеного між банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», включена відповідач за кредитними договором № 2005314006 (а.с.26). Суд вважає, що позивач має право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договором № 2005314006 на підставі договору факторингу. 5 січня 2015 року позивач направив відповідачеві повідомлення про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року має право вимоги за кредитним договором № 2005314006 (а.с.12). Суд вважає, що відповідач неналежно виконувала свої зобов'язання за кредитним договором № 2005314006, внаслідок чого у неї станом на 24 листопада 2016 року виникла заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке набуло право вимоги за кредитним договором № 2005314006 на загальну суму 22 357,21 грн., яка складається із: кредиту у сумі 20 025,23 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 0,47 грн., комісії у сумі 2 331,51 грн. (а.с.4-6). Зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 8 липня 2011 року зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. З 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу становить 1 600,00 грн., розмір судового збору становить 1600,00 грн. (1 600,00 грн. х 1 = 1 600,00 грн.). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 1 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 1 600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved