Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. 18 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенняму будинку [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на те, що спірне помешкання належить йому на праві приватної власності. У вказаному будинку з його дозволу зареєстровано місце проживання бувшого зятя, відповідача у справі [PERSON] . Однак, у 2019 році відповідач з його донькою розірвали шлюб і з того часу відповідач не проявляє інтересу до житла, у витратах пов`язаних з оплатою комунальних послуг чи з обслуговування будинку не несе.З огляду на те, що відповідач у вказаному будинку понад двох років не проживає, а його реєстрація призводить до порушення позивачевих майнових та немайнових прав, як власника житла, у зв`язку з чим він прохає суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування належним йому житлом. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 18 січня 2021 року. 19 січня 2021 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача. 01.03.2021 року отримано повідомлення про місце реєстрації відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 02 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 23 березня 2021 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 23.03.2021 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та призначено на 02.04.2021 року. Позиція учасників судового розгляду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Судові витрати прохає залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про вправо власності на нерухоме майно від 13.11.2012 року видане Виконавчим комітетом Ковельської міської ради на підставі рішення виконкому №460 від 08.11.2012 року, доводиться та обставина, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно копії будинкової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.2012 року, донька позивача [PERSON] та відповідач по даній справі [PERSON] , зареєстрували шлюб 01 червня 2012 року, а рішенням Ковельського міськрайонного суду 11.11.2019 року даний шлюб було розірвано. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Відтак, суд прийшов до висновку, що відповідач не є членом сім`ї позивача, факт відсутності відповідача понад встановлені строки з 2019 року повністю доведений, а тому останнього слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved