Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] був укладений договір № 3519714154-001087 від 17.04.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https//e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору на суму 18836 грн. Повідомленням від 17.04.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] позику у розмірі 2700,00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Станом на 18.09.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4. даного договору, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 18723,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2700,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 8328,15 грн., заборгованості за пенею 7695,00 грн. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» заборгованість за кредитним договором № 3519714154-001087 від 17.04.2018 року в сумі 18723,15 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи, з яких: судовий збір в розмірі 1762,00 грн. та витрати на юридичні послуги в розмірі 1500,00 грн. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] був укладений договір № 3519714154-001087 від 17.04.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https//e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору на суму 18836 грн. Відповідно до п. 2.1. договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором (а.с. 12-19). Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Повідомленням від 17.04.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] позику у розмірі 2700,00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Відповідно до умов п. 10.1.3 договору позичальник зобовязується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору (п. 5.1. договору). Строк, на який надається позика за цим договором становить 60 днів (п. 5.2. договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що станом на 18.09.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4. даного договору, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 18723,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 2700,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 8328,15 грн., заборгованості за пенею 7695,00 грн., (а.с. 20-25). Однак, відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем нарахована сума пені складає 7695,00 грн., при цьому заборгованість за кредитом становить 2700,00 грн. Згідно ч. 3 ст.549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків, виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає, що розмір пені слід зменшити до суми 2700,00 грн., що є співмірним із сумою заборгованості по кредиту та в силу вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України є самостійною підставою для зменшення розміру пені. За таких обставин, заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача становить суму в розмірі 13728,15 грн., з яких: 2700,00 грн. заборгованість за кредитом; 8328,15 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, пеня 2700,00 грн. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково (73 % від заявлених вимог) сума понесених витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача в користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 1286, 26 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі витрати можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Отже, враховуючи, що відшкодуванню підлягають лише витрати на правничу допомогу адвоката, а не фізичної особи-підприємця, яка надає юридичні послуги, вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь 1500,00 грн. витрат за надання юридичних послуг не підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: partial