Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна компанія «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» звернулось із позовом про стягнення з відповідачів майнової та моральної шкоди, а саме просило: стягнути з [PERSON] на користь позивача 504257,88 грн., стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 26841,02 грн. в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, а також в якості відшкодування моральної шкоди позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог, щодо стягнення матеріальної шкоди позивач посилався на те, що після звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера було проведено інвентаризацію, аудиторську перевірку та співставлення інформації бухгалтерського обліку з первинними бухгалтерськими документами та було встановлено факт безпідставного отримання [PERSON] та [PERSON] грошових коштів з їх призначенням на відрядження. Таким чином, після витребуванням від третьої особи інформації та копій грошових чеків на підставі, яких з рахунків позивача знімались грошові кошти, було виявлено ознаки порушення майнових прав Позивача та встановлено, що у період з 27.09.2012 року по 05.09.2014 року [PERSON] було допущено порушення чинного законодавства України, яке регулює підстави та порядок розрахунків з підзвітними особами, а також факт привласнення нею грошових коштів у сумі 504257 гривень 88 копійок, які належать на праві власності Позивачу. Також позивач посилався на те, що спільними діями [PERSON] та [PERSON] було перераховано грошові кошти з рахунків Позивача та за допомогою грошового чеку [PERSON] було безпідставно отримано 26841 гривню 02 копійки, які належать на праві власності Позивачу. На обґрунтування позовних вимог, щодо солідарного стягнення моральної шкоди позивач посилався на те, що [PERSON] порадив керівнику позивача прийняти на роботу людину та професійного співробітника із великим бухгалтерським досвідом - [PERSON] на вакантну посаду головного бухгалтера, яка за результатом своєї роботи шляхом зловживань, завдала збитків підприємству. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав надавши додаткові письмові пояснення та посилаючись на наявні в матеріалах справи надані третьою особою грошові чеки, накази, аудиторський звіт та ін. В судове засідання зявився відповідач [PERSON], який проти задоволення позовних вимог заперечував пояснивши, що дійсно, виконуючи доручення директора з пошуку головного бухгалтера, розглядав кандидатуру [PERSON] та, враховуючи її значний стаж, радив прийняти її на роботу але те, що вона почне привласнювати грошові кошти підприємства він передбачити не міг тому вважає, що моральної шкоди підприємству не завдавав. Представники відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON]А та адвокат [PERSON] в судове засідання з'являлись, а згодом подали заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Проти позову заперечували посилаючись на те, що [PERSON] гроші по грошових чеках не отримувала. Крім того, зазначили, що підписи на грошових чеках належать не їй, заявивши клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду нотаріально посвідчену заяву про визнання ним позовних вимог та розгляд справи за його відсутністю. Зазначивши про те, що за наказами позивача ніколи у відрядження не їздив, отримав грошові кошти у банківській установі за наказом [PERSON] і передав їй дані грошові кошти одразу після отримання. Представник третьої особи ПАТ КБ «Правекс-Банк» в судове засідання зявилась, надавши суду свої пояснення. Зазначивши про те, що паспортні дані особи, яка отримує грошові кошти за чеками та її підпис перевіряються трьома співробітниками банківської установи, що виключає можливість отримання грошей за платіжними документами, іншими особами ніж зазначені у якості одержувачів грошових коштів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст.136 КЗпП України, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ст.233 КЗпП України). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року, судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Зі змісту наявного у матеріалах справи звіту незалежного аудитора, його було видано 19 травня 2015 року (а.с.16-19), таким чином, суд приходить до висновку, що спеціально встановлений строк позовної давності наданий підприємству для звернення до суду за захистом свого права, позивачем пропущено не було. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно наявних у матеріалах справи наказів були співробітниками позивача ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ». Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.134 КЗпП України: відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Відповідно до ст.190 ЦК України : майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ст.177 ЦК України). Згідно статті 136 КЗпП України: покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Матеріальна відповідальність працівника виникає після спричинення шкоди незалежно від притягнення до інших видів відповідальності, звільнення з посади не звільняє від відповідальності за скоєні протиправні дії та обовязку компенсувати завдану шкоду.Відповідно до п.п.3.2 п.3 Розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженого Постановою НБУ №174 від 01.06.2011 року: банк (філія, відділення) видає з операційної каси готівку національної валюти за такими видатковими касовими документами за грошовим чеком - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також фізичним особам підприємцям. З наявних у матеріалах справи грошових чеків, вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за грошовими чеками отримували грошові кошти у якості компенсації витрат на відрядження. Згідно пункту 1 «Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженої наказом Міністерства фінансів України №59 від 13.03.1998 року (надалі Інструкція): службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства). Документами, що підтверджують зв'язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника. Пунктом 2 Інструкції: визначено, що службові поїздки працівників, постійна робота яких проходить у дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, не вважаються відрядженнями. Відповідно до пункту 1 розділу II Інструкції: скерування працівника підприємства у відрядження у межах України здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджено працівника, строку й мети відрядження. Відповідно до пункту 12 розділу II Інструкції: витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. Відповідно до приписів п.3.10 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою НБУ №637 від 15.12.2004 року: прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості мають заповнюватися бухгалтером чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп'ютерних засобів чи іншими способами, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, що вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання. З пояснень позивача, аудиторського звіту від 19 травня 2015 року та наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що у період часу з вересня 2012 по вересень 2014 року грошові кошти отримані, за грошовими чеками відповідачами [PERSON] та [PERSON] в установі банку на відрядження, не в повному обсязі оприбутковані до каси підприємства, звітів про використання коштів виданих під звіт або на відрядження не подано, та правових підстав оформлених документально для отримання або видачі грошових коштів на відрядження не було. Згідно п.п.1-3 ч.7 ст.8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»: головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених даних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства. Відповідно до ч.8 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Таким чином, суд приходить до висновку, що безпідставне отримання грошових коштів та їх неоприбуткування у касу підприємства головним бухгалтером [PERSON] для їх подальшої видачі під звіт, а також неповернення отриманих [PERSON] та [PERSON] грошей на рахунок підприємства, вказують на наявність вини у діях відповідачів та підстав для матеріальної відповідальності відповідачів, оскільки дії з неповернення грошових коштів є протиправними та знаходяться у причинному зв'язку із майновими втратами-прямою дійсною шкодою завданою позивачу. З наданого суду аудиторського звіту від 19 травня 2015 року, наявних у матеріалах справи грошових чеків ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» вбачається, що у період часу з вересня 2012 по вересень 2014 року грошові кошти отримані, за вказаними грошовими чеками відповідачкою [PERSON] на відрядження становлять 504\~257,88 грн., відповідачем [PERSON] 26\~841,02 грн. [PERSON] про оприбуткування їх до каси підприємства, надання у встановленому законом порядку звітів про використання на відрядження суду не надано. З врахуванням наведеного вище вимоги ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» про стягнення з [PERSON] 504\~257,88 грн., та з [PERSON] 26\~841,02 грн. суд вважає обґрунтованими. Приймаючи до уваги, що положеннями ст. 1190 ЦК України можливість відшкодування шкоди у солідарному порядку передбачена у разі завдання шкоди спільними діями або бездіяльністю декількох осіб, за відсутності доказів навмисних спільних протиправних дій [PERSON] та [PERSON] по отриманню грошових коштів ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» на відрядження у сумі 26\~841,02 грн. на підставі грошового чеку Л 33513588 на предявника 19.09.2013р., підстав для стягнення збитків з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суд не вбачає. Окремо суд зазначає, що на підставі клопотання представника відповідача [PERSON] судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу, витребувані необхідні відповідачам документи та призначено допити керівника позивача та особисто відповідача [PERSON] Але у призначені судові засідання відповідач [PERSON] та її представники не зявлялись. Крім того, [PERSON] не було здійснено оплату проведення судової-почеркознавчої експертизи, не надані відповідні зразки. Згідно п.5 ч.6 ст.130 ЦПК України: якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, особи, яка надає правову допомогу, або про судові доручення щодо збирання доказів. Особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів (ст.133 ЦПК України). Відповідно до п.1,6 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції. Судом було направлено матеріали справи експерту Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] Міністерства юстиції України про що було повідомлено неодноразово сторони по справі. Згідно вимог статті 53 ЦПК України: експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов'язаних з проведенням експертизи і викликом до суду. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи (ст.86 ЦПК України). Згідно ст.146 ЦПК України: у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідач [PERSON] вартість призначеної за клопотанням її представника експертизи не сплатила, неодноразово не зявлялась у призначені судові засідання, про що повідомлялась неодноразово. Суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника позивача про визнання обставин, що підлягали експертній перевірці та визнає факт, що грошові чеки, які є підставою позовних вимог підписані відповідачем [PERSON] та відмовляє у визнанні факту, що грошові чеки, які є підставою позовних вимог підписані іншою особою, ніж відповідач [PERSON] Крім того, суд розглядаючи клопотання відповідачки [PERSON] про залучення письмових доказів до матеріалів справи від 27.05.2016 року зазначає про наступне. Через канцелярію суду засобами поштового звязку було отримано зазначене клопотання [PERSON] до якого було долучено копію відповідного доказу. Згідно статті 64 ЦПК України: письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Згідно статті 138 ЦПК України: оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Згідно статті 131 ЦПК України: сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення зазначеного клопотання посилаючись на те, що поданий суду документ викликає сумнів з приводу його достовірності та є фальшивим. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України: суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України: особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб та ін. Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, речові докази оглядаються судом або досліджуються ним іншим способом, а також пред'являються для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, а в необхідних випадках - також експертам, спеціалістам і свідкам. Особи, яким пред'явлено для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов'язані з оглядом. Ці заяви заносяться до журналу судового засідання. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦК України: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Враховуючи ненадання оригіналу доказу відповідачем [PERSON], для надання можливості сторонам по справі реалізувати передбачені цивільно-процесуальним кодексом права, зокрема брати участь у дослідженні доказів, суд відкладав розгляд справи, з направленням листа стороні, що подала документ, який у іншої сторони викликає сумнів у його достовірності про необхідність представлення оригіналу документу. Відповідач [PERSON] отримала лист суду та повістку але відповідний витребуваний документ до суду не надала. Враховуючи зазначені обставини, порушення вимог статті 131 ЦПК України та ненадання оригіналу доказу для його дослідження сторонами по справі, суд відмовляє у задоволенні клопотання [PERSON] та задовольняє заяву представника позивача про виключення з числа доказів документ який очевидно викликає сумнів з приводу його достовірності- акт приймання-передачі від 18.09.2016 року. Враховуючи той факт, що подана копія документу не може вважатись письмовим доказом, оскільки без оригіналу не має юридичної сили і не може залучатись до матеріалів справи у якості письмового доказу, оскільки не містить відомостей про обставини, які мають значення для справи. Згідно статті 185 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні та надаються для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, а в необхідних випадках - також експертам, спеціалістам і свідкам. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Особами, які беруть участь у справі, з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Що стосується стягнення моральної шкоди солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно зазначити наступне: Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З наявних у матеріалах справи доказів суд приходить до висновку про недоведеність приниження ділової репутації позивача внаслідок неправомірних дій головного бухгалтера підприємства. Оскільки неправомірність дій сама по собі не вказує про спричинення моральної шкоди. А доказів обізнаності контрагентів чи інших осіб, що могли мати наслідком реальні репутаційні втрати матеріали справи не містять. Судові витрати суд вирішує відповідно до положень ст.88 ЦПК України: сплачений при поданні позовної заяви ТВО «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» судовий збір розподіляється між відповідачами пропорційно задоволеної частини вимог, а саме з врахуванням стягнення на користь ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» з [PERSON] 504\~257,88 грн., та з [PERSON] 26\~841,02 грн. та судових витрат позивача по сплату судового збору під час розгляду справи на суму 9 199,48 грн. Пропорційно до задоволених вимог стягнення з [PERSON] підлягає 487,57 грн., з [PERSON] 8 711,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial