overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Таврійський державний агротехнологічний університет в особі Петровської В. М. звернувся до суду з вищевказаним позовом, де зазначив, що в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який з 01. 09. 2009 року навчався на денному відділенні відокремленого структурного підрозділу «Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету», але після закінчення навчання з отриманням диплому 31. 01. 2013року в гуртожитку не мешкає, але з реєстраційного обліку за місцем навчання не знявся. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в студентському гуртожитку. Представник позивача за довіреністю Петровська В. М. в судове засідання не явилася, в заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Представник 3-ї особи - Бердянського МВ Державної міграційної служби України в Запорізькій області до суду не явився, в заяві просить розглядати справу за його відсутності. Представник 3-ї особи - відокремленого структурного підрозділу «Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» до суду не явився, про день слухання справи сповіщений, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування студентським гуртожитком по [ADDRESS], посилаючись на тривалий термін не проживання в ньому. На підтвердження цього факту надав копію форми № 16, з якої вбачається, що відповідач був зареєстрований за адресою [ADDRESS], тобто у гуртожитку, що знаходиться на балансі позивача та функціонує згідно «Положення про студентський гуртожиток коледжу» та «Правил внутрішнього розпорядку гуртожитку коледжу». У лютому 2013 року [PERSON] підписав заяву про зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, але у заяві директору просив не виписувати його до 12. 04. 2013 року у зв'язку з переїздом до м. Запоріжжя та працевлаштуванням, зобов»язався після цього строку виписатись. Як вбачається з Акту від 01 жовтня 2014 року [PERSON] не проживає в гуртожитку з червня 2013 року, особистих речей не тримає, відсутні будь -які ознаки його присутності у гуртожитку, але з місця реєстрації не виписався. Частина 1 ст. 71 Житлового Кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи той факт, що відповідач не мешкає в гуртожитку без поважних причин з 2013 року, не є студентом коледжу, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Таврійський державний агротехнологічний університет в особі Петровської В. М. звернувся до суду з вищевказаним позовом, де зазначив, що в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який з 01. 09. 2009 року навчався на економічному відділенні відокремленого структурного підрозділу «Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету», але після відрахування його з навчального закладу у 2012 році за місцем реєстрації не проживає, і місце його перебування невідоме, з реєстраційного обліку за місцем навчання не знявся. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в студентському гуртожитку. Представник позивача за довіреністю Петровська В. М. в судове засідання не явилася, в заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Представник 3-ї особи - Бердянського МВ Державної міграційної служби України в Запорізькій області до суду не явився, в заяві просить розглядати справу за його відсутності. Представник 3-ї особи - відокремленого структурного підрозділу «Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» до суду не явився, про день слухання справи сповіщений, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування студентським гуртожитком по [ADDRESS], посилаючись на тривалий термін не проживання в ньому. На підтвердження цього факту надав копію студентського квитка на ім.»я [PERSON], який являвся студентом економічного відділення денної форми навчання відокремленого структурного підрозділ «Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету», копію паспорту,і форми № 16, з яких вбачається, що відповідач був зареєстрований за адресою [ADDRESS] строком до 2013 року, тобто у гуртожитку, що знаходиться на балансі позивача та функціонує згідно «Положення про студентський гуртожиток коледжу» та «Правил внутрішнього розпорядку гуртожитку коледжу». Згідно наказу № 14С від 31. 01. 2012 року [PERSON] відрахований за порушення дисципліни та правил внутрішнього розпорядку коледжу. Як вбачається з Акту від 01 жовтня 2014 року [PERSON] не проживає в гуртожитку з квітня 2012 року, особистих речей не тримає, відсутні будь -які ознаки його присутності у гуртожитку. Частина 1 ст. 71 Житлового Кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи той факт, що відповідач не мешкає в гуртожитку без поважних причин з 2012 року, не є студентом коледжу, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Так як виготовлення рішення в повному обсязі в зв»язку із складністю справи та обґрунтування доказами потребує тривалого часу, суд проголошує вступну та резолютивну частини рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Т А Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем з 14.06.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2017 року, через різні погляди, сварки, внаслідок чого, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Миритися та жити з відповідачем не бажає, у зв'язку з чим просить суд шлюб з відповідачем, зареєстрований 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 135, - розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON] - [PERSON]». В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с. 7). Згідно відомостей адресно-довідкового бюро, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] з 14.06.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 135 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 455(а.с.6). Сторони припинили шлюбні відносини в липня 2017 року, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище - «Бєлоусова-Шевцова», оскільки згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 523 від 12.04.2014 року. Починаючи з 11 травня 2014 року спільне проживання сторін було припинено. шлюбні відносини не підтримуються та спільне господарство не ведеться , шлюб став існувати лише формально. Позивач у позові зазначає , що народила дитину, але не від відповідача , а він іншого чоловіка .. Позивач у судове засіданні не з'явилась , через канцелярію суду наддала заяву про розгляд справи за її відсутності . Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно із ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 12 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 523 . Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] має бути розірваний. Суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя у відповідності до ст. 111 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області в особі виконуючого обов'язки її голови Султан С.А. звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] із заявою про оголошення померлим [PERSON], посилаючись на наступні обставини. [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], мати дівчинки померла. Рішенням Татарбунарського район-ного суду від 04.02.2008 р. [PERSON] визнано безвісно відсу-тнім, неповнолітню [PERSON] влаштовано в прийомну сім'ю. За період з лютого 2008 року по теперішній час батько дитини не з'являв-ся, місце проживання його не встановлено, що підтверджується довідками сільської ради та Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській облас-ті. Визнання [PERSON] померлим необхідно для реалізації [PERSON] права бути усиновленою та виховуватися в повноцінному сімейному оточенні, а також для документального підтвердження статусу дитини-сироти. Представник заявника у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, доводи заяви під-тримав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задо-воленню. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5), що [PERSON] народилась [INFO] в с.Приморське Татарбу-нарського району Одеської області, її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) підтверджу-ється, що [PERSON] померла [INFO]. Рішенням Татарбунарського району Одеської області від 04.02.2008 р. [PERSON] - батька згаданої неповнолітньої дитини, який наро-дився [INFO] у м.Краснодар Російської Федерації, визнано безві-сно відсутнім, що видно із його копії (а.с.3-4). Розпорядженням Тарутинської райдержадміністрації Одеської області № 513/А-2012 від 06.08.2012 р. [PERSON], [INFO] наро-дження, як дитину позбавлену батьківського піклування, влаштовану з 07.08.2012 р. на виховання та спільне проживання у прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON], як це слідує із його копії (а.с.6). Згідно повідомлення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області № 71/1/6120 від 26.08.2014 р. (а.с.7), [PERSON], [INFO], уродженець м.Краснодар РФ, протягом останніх 3-х років на території району не з'являвся, інформації про скоєння ним правопорушень не надходило. Довідкою № 717 від 22.08.2014 р. виконкому Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] протягом останніх трьох років на території Примо-рської сільської ради не з'являвся. Відповідно до ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала бе-звісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу при-пускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести мі-сяців. Судом встановлено, що більше трьох років у місці постійного прожи-вання [PERSON] відсутні відомості про його місце перебуван-ня. Тому суд має правові підстави для оголошення його померлим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області звернулась до суду в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на слідуючі обставини. [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON],[INFO]. Батько дитини, [PERSON] [INFO] помер. Представник позивача вказує, що у вересні місяці 2012 року [PERSON] залишила свою доньку на бабусю [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на утримання дитини взагалі не надає. У зв'язку з цим, представник позивача просить стягувати з [PERSON] аліменти на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу де буде утримуватись [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Представник Татарбунарської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка у судове засідання не з'явилась по невідомим суду причинам, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.2) видно, що матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Із копії довідки, виданої Кривоозерською селищною радою № 4746 від 13.11.2013 року (а.с.3) видно, що [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS], однак на даний час за вказаною адресою не проживає. Довідкою, виданою Кочкуватською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.4) підтверджується, що [PERSON], [INFO] проживає біля своєї бабусі, [PERSON] з 15.12.2012 року і знаходиться на її утриманні. Мати дитини не з'являється та ніякої допомоги по вихованню дитини не надає. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2013 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] у м.Чернігів. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 10.12.2013 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], яка протягом останнього часу не приймає участі у матеріальному забезпеченні своєї доньки, дитина знаходяться на утриманні бабусі [PERSON] Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідачка має сплачувати аліменти на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу де буде утримуватись [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Твердохліб В.Ю. звернувся до суду із вищевказаною заявою. Вимоги мотивовані тим, що заочним рішенням суду від 22.10.2019р. вищевказаний позов задоволено, однак питання розподілу судових витрат повністю не вирішено. У зв`язку з викладеним, заявник просить суд стягнути з [PERSON] понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12595грн. Учасники процесу в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Судом встановлено, заочним рішенням суду від 22.10.2019р. по вказаній справі позов задоволено, стягнуто з [PERSON] 207610,51грн. та судовий збір в розмірі 3114,16грн., однак не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу. ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» під час розгляду справи поніс витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 12595грн., що підтверджується копіями договору №16/2019 про надання правової допомоги від 14.09.2019р., укладеного між позивачем та адвокатом Твердохліб В.Ю., додаткової угоди до зазначеного договору від 14.09.2019р., платіжного доручення №243 від 07.10.2019р., випискою з рахунку адвоката Твердохліб В.Ю., розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, акту про надання даної допомоги. Відповідно до ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно п.3 ч.1, ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За таких обставин, виходячи із змісту даних норм, враховуючи складність справи, ціну позову, обсягу виконаних адвокатом робіт, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення в заочному порядку, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12595грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Т.в.о. головний лікар КУ «ООПЛ №2» Конисбекова Г.К. звернулась в суд із заявою щодо підтвердження доцільності госпіталізації недієздатної особи - [PERSON], [INFO], у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування в умовах стаціонару у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області, [PERSON], [INFO], визнано недієздатним. Згідно висновку комісії-лікарів психіатрів КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №2» від 29.03.2017 року№48, [PERSON] страждає на психічне захворювання з раннього дитинства, на теперішній час стан хворого погіршився через хворобу, у зв'язку з чим лікарі вірішили звернутись в суду з метою підтвердження доцільності перебування хворого в КУ «ООПЛ №2». Представник психіатричного закладу, Ковтун Л.В. у судовому засідання заяву підтримала, та просила її задовольнити. Відповідно до заяви з КУ «ООПЛ №2» [PERSON], не зможе прийняти участь у судовому засіданні по психосоматичному стану - туберкульоз легень /а.с.3/. Прокурор Карцев О.А. підтримав вимоги головного лікаря про госпіталізацію [PERSON] Вислухавши думку прокурора, проаналізувавши зібрані в справі матеріали та докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів психіатрів [PERSON] страждає на психічне захворювання з раннього дитинства, на теперішній час необхідно його госпіталізувати у психіатричний стаціонар без його згоди, для подальшого лікування туберкульозу легенів /а.с.5/. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,якщо її обстеження або лікування можливілише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідокчого вона: вчиняє чивиявляєреальнінаміривчинити дії,що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. При таких обставинах, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» маються всі підстави для госпіталізації хворого у психіатричний стаціонар без його згоди.

Outcome: approved