Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

ТОВ «Напіна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником підприємству не при виконанні трудових обов»язків. В обгрунутвання вимог вказують, що відповідач перебував з ТОВ «Напіна» у трудових відносинах з 15 серпня 2011 року (наказ про прийняття на роботу № 41 від 15.08.2011р) по 15 жовтня 2013 року ( наказ про звільнення № 30 від 15.10.2013 р). Перебуваючи у період з червня по липень 2013 року на виконання робіт з оздоблення приміщення їдальні пансіонату у смт Кирилівка Запорізької області та маючи доступ для виконання своїх службових обов»язків до службового транспорту, самовільно використував в особистих цілях та з корисливою метою транспорний засіб екскаватор Борекс 2201, який належить ТОВ «Напіна» на підставі права власності, у неробочий час. При цьому змушував працювати підлеглих понаднормовий робочий час на інших базах відпочинку, що знаходиться на території смт Кирилівка, та присвоював зароблене, зловживаючи довірою товариства «Напіна». До дисциплінарної відповідальності [PERSON] не притягався, дати пояснення з цього приводу відмовився, відшкодувати заподіяні збитки погодився. При звільненні з його заробітної плати були утримані суми заподіяних збитків. Відповідач з цим не погодився і через суд стягнув недоплачену заробітну плату. Вважають, що діями відповідача позивачу нанесений прямий дійсний збиток у вигляді погіршення зниження якості майна як то знос окремих механізмів та вузлів транспортного засобу, що призвело до необхідності понести витрати на їх відновлення, також перевитрати палива, що в свою чергу призвело до перевитрат коштів на його додаткову закупівлю. Просить у відповідності до до п.3 ст.134 КЗпПУкраїни стягнути з [PERSON] на користь позивача 4 830 грн завданої зловживанням службовим становищем шкоди з утримання з заробітної плати, що лишається невиплаченої підприємством в рахунок погашення матеріальної шкоди, завданої відповідачем. В суді відповідач позов не визнав, заперечив проти його задоволення, пояснив, що дійсно перебував з позивачем в трудових відносинах. Під час виконаня ним трудових обов»язків фактів екскаватор Борекс 2201 в позаробочий часм в корисливих цілях не використовував. По даному факту службове розслідування не проводилось, дати пояснення йому ніхто не пропонував. Особисто керувати екскаватором Борекс 2201 не вміє, машиніста екскаватора працювати в позаробочий час не примушував, оскільки неодноразово звертався до керівництва ТОВ щодо понад нормованої тривалості робочого часу. Вважає, що позивач, звернувшись з даним позовом, має на меті не виплатити йому заборговану заробітну плату за рішенням суду. Під час роботи будь-яких претензій щодо надмірного використання паливних матеріалів керівництво ТОВ «Напіна» йому не висловлювало, на інших базах роботи з власної ініціативи не виконував. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Крім того, у абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що, виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 41 від 15.08.2011 року був прийнятий на роботу в ТОВ «Напіна» з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Наказом № 30 від 15.10.2013 року [PERSON] звільнений з посади прораба ТОВ «Напіна» з 16.10.2013 року за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпПУ. Доказів укладення з [PERSON] договору про повну матеріальну відповідальність позивачем не надано. Згідно договору підряду від 16 травня 2013 року ТОВ «Напіна» зобов»язалось виконати роботи з оздоблення приміщення їдальні пансіонату замовника, який розташований за адресою Запорізька область Якимівський район смт Кирилвка коса Пересип, 152 та здати роботи в строк до 30.07.2013 року. Згідно договору купівлі-продажу № ДГ 6120/170/06 від 27 вересня 2006 року та свідоцтва про реєстрацію машини ТОВ «Напіна» є власником екскаватора Борекс 2201. Як вбачається із доповідної заступника директора ТОВ «Напіна» [PERSON] та за підписом зварювальника [PERSON], водія [PERSON], водія екскаватора Єфімова вбачається, що [PERSON] використовував екскаватор Борекс 2201 в корисливих цілях, а саме, після закінчення робочого часу за його вказівкою екскаватор Борекс 2201 працював на базах відпочинку за особистою домовленістю з власниками та за окрему плату, яку [PERSON] привласнював, тим самим порушував правила трудового розпорядку, примушував робочих працювати з 19..00 год до 22.00 год. Внаслідок чого техниці , що належить ТОВ «Напіна», спричинена шкода у вигляді зносу окремих механізмів та вузлів, а також було використано дизельне паливо, що належить ТОВ «Напіна», в корисливих цілях. Загалом екскаватор Борекс 2201 під керівництвом [PERSON] пропрацював на непередбачених договірними відносинами об»єктах 18 годин, а також до цих робіт залучались працівники ТОВ «Напіна» для дрібних робіт. акту від 02.07.2013 року За заявою директора ТОВ «Напіна» від 20.01.2014 року Шевченківським РВ Запорізького міського управління ГУМВС України в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження № 12014080080000630 10.02.2014 року. Постановою від 27.02.2014 року кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013080080000630 10.02.2014 року з ознаками злочину, передбаченого ст..192 ч.1 КК України відносно [PERSON] закрито у зв»язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Оскільки у відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] не є преюдиційною, тому суд вважає, що вона є одним з доказів, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Відповідно ст..131 КЗпПУ влсник або уповноважений ним орган зобов»язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Відповідно ст.. 135-1 КЗпПУ розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходчи з балансової вартості (собівартості ) матеріальних цінностей за вирахуванняи зносу згідно з установленими нормами. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачем не доведено використання відповідачем [PERSON] екскаватора Борекс 2201. Як вбачається із доповідної [PERSON] примушував робочих працювати з 19.00 до 22.00 год. Крім того позивачем не підтверджено належними доказами, що екскаватор працював під керівництвом [PERSON] на інших об»єктах 18 год. Період 2012 - 2013 рр є неконкретним з огляду на те, що роботи по договору підряду в смт Кирилівка виконувались ТОВ «Напіна» з 16 травня 2013 року по 30 липня 2013 року. Згідно калькуляції вартість години роботи екскаватора Борекс 2201 станом на червень - липень 2013 року становить 268,33 грн. Суд вважає, що позивачем не підтверджені належними доказами фактичні втрати підприємства в розмірі 4 830 грн. Обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України). З урахуванням наведеного суд вважає, що підстави для покладення на відповідача [PERSON] обов»язку відшкодувати заподіяні збитки відсутні. На підставі викладеного, ст.. ст.. 130, 131, 134, 135-1 КЗпПУ, ст. 213, 215, 88 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed