Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Сторони проживають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2004 року. Їх шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO] батьком якого у його свідоцтві про народження записаний відповідач. В даний час стосунки між сторонами не склалися, а тому на підставі рішення Немирівського районного суду розірвано шлюб про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 12 від 16.05.2011 року. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги для утримання дитини, участі у її вихованні не приймає, хоча працює вчителем фізкультури в Ситковецькій [PERSON] ступенів, має стабільний заробіток та може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував у стягненні аліментів. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до висновку про задоволення вимог в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія І-АМ № 070325 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції Вінницької області сторони розірвали шлюб (а.с.6) Свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 011189 від 07 червня 2005 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.8). У судовому засіданні встановлено, що в даний час сторони проживають окремо, відповідач коштів на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON]. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України в усіх діях щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням встановлених обставин по справі суд приходить до висновку про необхідність задовільнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved