Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку загальною площею 121,8 кв.м., в тому числі житловою 69,0 кв.м. з надвірними побудовами і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Обґрунтовує позов тим, що після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року, відкрилася спадщина на зазначене нерухоме майно. Будучи спадкоємцем за законом, позивач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори, однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку. В судове засідання позивача [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглянувши справу в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно з якою проти задоволення позовних вимог не заперечив, просив розглянути справу в його відсутності. Від третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у його відсутності її представника. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін та третьої особи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 липня 1967 року, виданим с. Красівка. У зв'язку з одруженням 12 лютого 1977 року прізвище позивача змінено на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 лютого 1977 року. [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивач у справі), яка прийняла спадщину відповідно до 549 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року), оскільки вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою № 192, виданою 20 січня 2017 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та матеріалами спадкової справи, копії яких надано суду державним нотаріальним архівом Тернопільської області на відповідний запит суду. З наданих матеріалів також вбачається, що ніхто, крім [PERSON], після смерті [PERSON] спадщини не приймав. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. № 387/02-14 від 09 лютого 2017 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належала 1/5 частина спірного житлового будинку, суд виходить із наданих сторонами доказів. Як убачається із інформаційної довідки від 24 січня 2017 року № 53, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 23 січня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У вказаній довідці зазначено, що хлів (літ. «Г»), господарська будівля з підвалом (літ. «Д») та вбиральня (літ. «Е») побудовані у 2009 році. Також вказано, що житлова прибудова з підвалом під літ. «А», загальною площею 40,1 кв.м., житловою площею 10,1 кв.м., хлів під літ. «Г», господарська будівля під літ. «Д» побудовані самочинно. З технічного паспорта на житловий будинок вбачається, що житловий будинок під літ. «А» побудований у 1878 році, площа основи (забудова) - 106,7 кв. м., житлова прибудова (літ. «А1») з підвалом побудована у 2009 році. Також у 2009 році побудовані хлів (літ. «Г») та вбиральня (літ. «Е»). Відтак, зазначені будівлі, а саме житлова прибудова (літ «А1») з підвалом, хлів (літ. «Г»), господарська будівля з підвалом (літ. «Д») та вбиральня (літ. «Е») не могли належати [PERSON] на час її смерті в 1998 році. Відомості про час побудови інших надвірних будівель і споруд, зокрема септика, свердловини, огорожі та вимощення в матеріалах справи відсутні. Жодних доказів із цього приводу позивачем не надано. Відповідно до інформаційної довідки № 54, виданої 24 січня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим БТІ, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку [NUMBER] загальною площею 121,8 кв.м., житловою площею 69,0 кв.м. по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Відповідно до довідки № 192, виданої 20 січня 2017 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспника. Членами двору були: голова двору - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON], дочка - [PERSON], теща - [PERSON]. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом установлено, що зазначений жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, серед членів якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідач права позивача на спірне майно не заперечує. Однак у зв'язку з тим, що за [PERSON] як за членом колгоспного двору не оформлено право власності на належну їй частку в зазначеному житловому будинку і не одержано відповідного свідоцтва про право власності, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, судом установлено, що житлова прибудова з підвалом та ряд інших надвірних побудов і споруд, в тому числі житлова прибудова (літ «А1») з підвалом, хлів (літ. «Г»), господарська будівля з підвалом (літ. «Д») та вбиральня (літ. «Е») побудовані у 2009 році, тому вони не могли належати [PERSON] на час її смерті у 1998 році. Відтак, вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на 1/5 частину цих надвірних побудов і споруд до задоволення не підлягають. Крім того, площа житлової прибудови (літ «А1») входить у загальну й житлову площу будинку (загальна площа - 121,8 кв.м, в тому числі житлова - 69,0 кв.м), проте жодних доказів на підтвердження розміру цієї прибудови суду не надано. Тому суд не може визначити в судовому рішенні ні загальної, ні житлової площі спірного будинку, право власності на 1/5 частину якого визнає за позивачем. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом часткового задоволення її позовних вимог - визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних побудов і споруд - хліва під літ. «Б» та літньої кухні під літ. «В», в порядку спадкування за законом після її померлої матері [PERSON] На підставі викладеного, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), ст. 392 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial