Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 23.11.2016 року звернулося до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 2992/4268DCLRKPT від 01.08.2014 року в сумі 19212, 08 грн. та понесені судові витрати - 1378 грн. Мотивувало тим, що остання не виконує зобовязання по договору, внаслідок чого станом на 20.07.2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 19212,08 грн., з якої : 13243,07 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 925 грн. - комісія, 5044,01 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Названий кредитний договір було укладено між відповідачем та ПАТ «Платинум Банк». 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20150721-Г на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримала право вимоги до боржника коштів, включаючи суму основного зобов»язання (кредиту), плату за річною процентною ставкою, пенею та іншими платежами. У судове засідання представник позивача не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача згодний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Повістка направлялася за адресою реєстрації. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, встановив наступне. 01.08.2014 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та фізичною особою [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № 2992/4268DCLRKPT, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 13243, 07 грн. на строк 13 платіжних періодів, з датою повернення до 21.09.2015 року, зі сплатою 0.001% річних за користування кредитом. Згідно пунктів 2.5 - 2.8 вказаного договору позичальник кожного місяця з 13 по 18 число мала погашати заборгованість рівними платежами у сумі 1289 грн., відповідно до графіку платежів (додаток № 1), який є невід»ємною частиною договору. На виконання своїх зобовязань кредитодавець, перерахував позичальнику [PERSON] на поточні потреби кредитні кошти в обумовленій договором сумі. Позичальник взяті на себе зобовязання порушила - не вносила платежі у визначені строки та у повному обсязі. Згідно розрахунку наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 21.07.2015 року загальна заборгованість [PERSON] складає 19212 грн. 08 коп., з яких: 13243,07 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 925 грн. - заборгованість по комісії, 5044,01 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20150721-Г, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримала право вимоги до боржників за кредитними договорами, що укладалися ними з ПАТ «Платинум Банк» (стосовно грошових зобов»язань боржників, що містяться у реєстрі заборгованостей і належать до сплати у зв»язку з наданими кредитами, з включенням суми штрафних санкцій та інших платежів згідно кредитних договорів, а також сум страхового відшкодування). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивачем надано докази того, що ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» письмово повідомляли боржника (позичальника) [PERSON] про відступлення права грошової вимоги по кредитному договору, зазначали суму до сплати однак відповідачем у справі не здійснено жодної дії на виконання своїх зобовязань. Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконала зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустила заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved