Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просить звільнити заставлене майно з-під арешту, а саме: легковий автомобіль марки TOYOTA, модель AVENSIS, номер державної реєстрації [NUMBER], рік випуску - 2008, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип - легковий седан, що належить на праві власності [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 26.08.2008 року), накладеного постановою старшого державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Парфенюк Л.П. про відкриття виконавчого провадження 20336629 від 15.07.2010 року; постановою державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Усатенко Г.В. про накладення арешту на майно ВП 27990532 від 25.07.2011 року; постановою головного державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Іваниці Ю.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32971583 від 29.05.2012 року; постановою головного державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Іваниці Ю.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 33905522 від 16.08.2012 року. Позов обґрунтований тим, що 27 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № СL-205\\066\\08, згідно умов якого [PERSON] були надані кредитні кошти в сумі 28 086,77 доларів США на придбання автомобіля марки TOYOTA-AVENSIS. Також 27 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений Договір застави автотранспортного засобу № РСL-205\\066\\08, предметом застави якого є вказаний автомобіль. Позивач вказує, що йому стало відомо, що на вказаний автомобіль накладений арешт на підставі постанов Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Позивач вважає, що зазначені арешти перешкоджають задовольнити його вимоги за рахунок реалізації предмета застави, оскільки він має переважне право кредитора в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Тому позивач просить суд звільнити з-під арешту вказаний автомобіль; вилучення запису про арешт із відповідних реєстраційних баз доручити УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області та Шевченківському відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача - Маняко В.О. до суду надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. При цьому надала суду копію свідоцтва про шлюб, згідно якого 21 березня 2014 року вона уклала шлюб із [PERSON] Її прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON]. Відповідач ПАТ «ОТП Банк» та третя особа в судове засідання не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Через неявку відповідача ПАТ «ОТП Банк» у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та відповідача [PERSON] про слухання справи за їхньої відсутності та неявки відповідача ПАТ «ОТП Банк» та третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк» (надалі - Банк) та [PERSON] був укладений Кредитний договір № СL-205\\066\\08, згідно умов якого [PERSON] були надані кредитні кошти в сумі 28 086,77 доларів США на придбання автомобіля марки TOYOTA-AVENSIS. /а.с. 4/ В забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору, 27 серпня 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений Договір застави транспортного засобу № РСL-205\\066\\08, відповідно до умов якого предметом договору застави є легковий автомобіль марки TOYOTA, модель AVENSIS, номер державної реєстрації [NUMBER], рік випуску - 2008, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип - легковий седан, що належить на праві власності [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 26.08.2008 року), заставною вартістю 148 507 грн. 00 коп. /а.с. 7-8/ Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченою заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно вимог ст. 572 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 19 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, тобто позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок вищевказанного автомобіля перед іншими кредиторами. Статтями 17 та 18 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. 26 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого Банк відступив позивачу право вимоги до боржника [PERSON] за вказаним Кредитним договором. /а.с. 14-15, 16-18/ Відповідно до з Витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23 вересня 2014 року, на вищевказаний автомобіль накладені обтяження на підставі постанови старшого державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Парфенюк Л.П. про відкриття виконавчого провадження 20336629 від 15.07.2010 року; постанови державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Усатенко Г.В. про накладення арешту на майно ВП 27990532 від 25.07.2011 року; постанови головного державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Іваниці Ю.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32971583 від 29.05.2012 року; постанови головного державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Іваниці Ю.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 33905522 від 16.08.2012 року. \\а.с. 9-10\\ Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Пріоритет зареєстрованого обтяження визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ст.ст. 589, 590, 592 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави. Таким чином, позивач як заставодержатель має першочергове право на реалізацію предмета застави в разі порушення основного зобов'язання відповідно до умов договору застави провести реалізацію предмета застави в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов'язанням відповідача. Таким чином, існування арешту на заставне майно, порушує права позивача як застводержателя відносно реалізації предмета застави при наявності фактів невиконання кредитних зобов'язань. Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Пунктом 7 зазначеної статті, встановлено, що спори які виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, згідно ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. В даному випадку вищий пріоритет на заставлене майно має тільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Судом встановлено, що накладення арешту на вказаний автомобіль на підставі Постанов Шевченківського Відділу ДВС Запорізького МУЮ позбавляє позивача на його пріоритетне право звернення стягнення на предмет застави, тому суд вважає необхідним звільнити з-під арешту автомобіль марки TOYOTA, модель AVENSIS, номер державної реєстрації [NUMBER], рік випуску - 2008, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип - легковий седан, що належить на праві власності [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 26.08.2008 року), на який накладено арешт постановою старшого державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Парфенюк Л.П. про відкриття виконавчого провадження 20336629 від 15.07.2010 року; постановою державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Усатенко Г.В. про накладення арешту на майно ВП 27990532 від 25.07.2011 року; постановою головного державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Іваниці Ю.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32971583 від 29.05.2012 року; постановою головного державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Іваниці Ю.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 33905522 від 16.08.2012 року. В частині позову про доручення УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області та Шевченківському відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ про вилучення запису про арешт із відповідних реєстраційних баз суд вважає необхідним відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 30 ЦПК України відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. Однією з ознак сторін (позивача та відповідача), які відрізняють їх від інших суб'єктів цивільних процесуальних правовідносин взагалі та осіб, які беруть участь у справі, є те, що на сторони поширюються усі наслідки та властивості судового рішення. Як вбачається зі змісту ст. 34 ЦПК України, треті особи належать до осіб, які мають матеріально-правову і процесуально-правову заінтересованість у справі. Участь третіх осіб у цивільній справі зумовлена тим, що судовий спір між сторонами прямо або опосередковано стосується прав та інтересів інших осіб. Відповідачами по справі вказані [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», а третьою особою - Шевченківський Відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Позовну вимогу про вилучення запису про арешт із відповідних реєстраційних баз позивач просить суд доручити УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області та Шевченківському відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ, які не є відповідачами по справі, а УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області - взагалі не є навіть третьою особою по справі. Отже, у позові позивач вказує Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького МУЮ третьою особою по справі, УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області взагалі не вказує стороною по справі, а сам пред'являє до них одну з вимог, тобто зобов'язання вчинити певні дії, яку не можна покласти на них та на вказаних позивачем відповідачів по справі. А відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд не може вийти за межі заявлених сторонами вимог. Тому суд вважає в цій частині позовних вимог відмовити. Крім того, через те, що позивач був змушений звернутися з позовом до суду, ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. \\а.с. 1\\ Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при пред'явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, він стягується на користь позивача за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Тому суд вважає необхідним стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., тобто по 121 грн. 80 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial