Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

сторони в шлюбі з 12.08.2011р., дітей не мають. [PERSON] 10.06.2016р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він матеріально не забезпечував сім'ю, тому часто сварились та конфліктували, через це не підтримують подружніх стосунків, які вона не бажає поновлювати, просила шлюб розірвати. В суді позивачка позов підтримала, з мотивів наведених у ньому, пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він зловживав алкогольними напоями, матеріально не забезпечував сім'ю, через що часто сварились та конфліктували, вона втратила до відповідача добрі почуття, не хоче миритись і поновлювати з ним шлюбні стосунки, які припинили більше двох років тому, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав, пояснив, що подружнє життя з позивачкою не скалалось через конфлікти та сварки, що він переконаний в недоцільності перебування у шлюбі, просив такий розірвати. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. З пояснень сторін, долученого до справи свідоцтва про шлюб (а.с. 7) видно, що сторони в шлюбі з 12.08.2011р., дітей не мають, понад два роки не підтримують подружніх стосунків, миритись не бажають, обоє настоюють на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Позивачка настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що не любить відповідача, не бажає поновлювати сімейні стосунки і проживати із ним однією сім'єю. Відповідач теж просить про розірвання шлюбу покликаючись про недоцільність перебування у шлюбі із позивачкою. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов.

Outcome: approved