Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2016 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, почуття любові та поваги один до одного остаточно втрачені. Відповідач не дбає про сімейний добробут та не цікавиться інтересами їхньої сім`ї. З липня 2020 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, більше півтора року не підтримують подружні відносини. Вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу є неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 26.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 9). В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, доповнила, що їхня сім`я розпалася остаточно, з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Просить не надавати строку для примирення, оскільки вважає, що таке неможливе, їхня сім`я фактично розпалась, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явився, при цьому подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає та просить розірвати шлюб. Крім того, просить розгляд справи прводити за його відсутності. У відповідності до вимог п. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2016 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3526 (а.с. 4), в якому мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Також встановлено, що сторони більше півтора року припинили сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved