Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 02.12.1999 року в Кам'янець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 769. Від подружнього життя народилася донька [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка, звернувшись до суду з цим позовом вказує, що з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинили з 2009 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач протягом сумісного проживання зневажливо ставився до неї, як до дружини, матеріально сім'ю не утримував, вихованням дитини не займався. Все це привело до того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вироком Хмельницького апеляційного суду від 21.05.2009 року відповідач засуджений за ч.2 п.п.1,6,12 ст.115, ст.187 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі, тому шлюб існує формально і позивачка просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивачка подала заяву в якій просить справу розглядати в її відсутності. Позов підтримує. Відповідач, який відбуває довічне покарання в Одеському слідчому ізоляторі №21 надіслав заяву в якій не заперечує проти позову, однак не погоджується з причинами розпаду сім'ї, які вказала позивачка. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки оснований на законі, доведений в суді, не заперечений відповідачем. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.12.1999 року в Кам'янець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 769. Від подружнього життя народилася донька [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як перевірено судом, сторони шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинили з 2009 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач протягом сумісного проживання зневажливо ставився до позивачки, як до дружини, матеріально сім'ю не утримував, вихованням дитини не займався. Все це привело до того, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Як відомо, вироком Хмельницького апеляційного суду від 21.05.2009 року відповідач засуджений за ч.2 п.п.1,6,12 ст.115, ст.187 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі. В даний час відбуває покарання в Одеському слідчому ізоляторі №21. Шлюб існує формально, оскільки сторони остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного, вони тривалий час разом не проживають через відомі обставини, спільного господарства не ведуть. Тому збереження шлюбу явно суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини. При таких обставинах, суд вважає, що дана сім'я розпалась остаточно і зберегти її вже не можливо. Посилання відповідача на те, що він не погоджується з причинами розпаду сім'ї, зазначених позивачкою, суд оцінює критично і до уваги не бере, оскільки через відомі обставини сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, позивачка підтримувати шлюбні стосунки не бажає. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст.55 СК України подружжя зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. Як встановлено судом, збереження шлюбу явно суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, які спільного господарства не ведуть, разом не проживають з 2009 року. Отже, є всі підстави цей шлюб розірвати. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved