Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі - ТОВ «ВЕЛЛФІН») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Зазначало, що 29.12.2016 між ним та [PERSON] було укладено договір позики №113867 в електронній формі. Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав відповідачу кошти в сумі 1 201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити процентиза користування позикою. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 04.02.2020 року має заборгованість за договором позики у розмірі 50785,55 грн., яка складається з наступного: 1201 грн. заборгованості за основним боргом, 25678,56 грн. заборгованості за відсотками, 23905,99 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН»заборгованість у розмірі 50785,55 грн. за договором позики № 113867 від 29.12.2016. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлеий належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 29.12.2016 між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН» було укладено договір позики (далі - договір) в електронній формі (а.с. 19-23). Відповідно до п. 1.1. договору Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 1201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього Договору. Згідно п. 1.3. договору строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 28.01.2017 року. Пунктом 1.4. передбачено, що цей Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. У встановлений в договір позики строк відповідач кошти в розмірі 1201 грн. позивачу не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Ураховуючи те, що відповідач не повернув позивачу кошти, у встановлений у договорі позики строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1201 грн. заборгованості за договором позики. У позовній заяві позивач просив також стягнути з відповідача 28678,56 грн. заборгованості за відсотками та 23905,99 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення зазначених вимог ЦПК України суду не надано обгрунтованого розрахунку відсотків, не вказано на яку суму забогованості по кредиту нараховувалися відсотки, не вказано періоду нарахування та відсоткової ставки, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 28678,56 грн. заборгованості за відсотками та 23905,99 грн. заборгованості за простроченими відсотками немає. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 2102 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial