Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 25 липня 1992 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 313. Від спільного проживання у подружжя неповнолітніх дітей немає . Позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились з 2007 року, і вони стали проживати окремо. Фактично сім»я припинила своє існування. На даний час вони сімейного життя не ведуть , шлюбних стосунків не підтримують. Подальше збереження сім»ї вважає, неможливим, просить суд шлюб із відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, представник позивача подав до суду заяву та просить справу розглянути у їх відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовільнити Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог . Врахувавши подану заяву представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами не має взаєморозуміння та тривалий час вони сімейних стосунків не підтримують. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склались неможливі умови спільного проживання, що вони не підтримують будь-яких стосунків, спільного господарства не ведуть, з 2007 року проживають окремо, тому зберігати такий шлюб недоцільно, так як він носить лише формальний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, який теж наполягав на розірванні шлюбу, подавши заяву про визнання позовних вимог. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд доходить висновку, що сім я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач бажає залишити шлюбне прізвище, то їй слід залишити прізвище «[PERSON]». Питання судових витрат, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 704,80 грн. суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст.ст.109,110,112,113,160 СК України та

Outcome: approved