Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» звернулося до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що 05 червня 2008 року між приватно-орендним підприємством ім. Гагаріна (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Імені Юрія Гагаріна»), яке утворене шляхом виділення з ПОП Імені Гагаріна та є правонаступником прав та зобов`язань останнього в обсязі відповідно до розподільчого балансу від 09.01.2013 року та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3523685600:02:000:0123 площею 7,11 га, яка розташована на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, строком на 10 років. Державну реєстрацію Договору оренди проведено Новоархангельським відділенням Кіровоградської регіональної філії ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2008 року № 040837600248. У процесі формування Державного земельного кадастру уточнено площу земельної ділянки - 7,1064 га. Позивач вважає, що договір оренди діяв до 10.12.2018 року. З метою використання свого переважного права на поновлення договору оренди на новий строк позивач, у строки, встановлені ЗУ «Про оренду землі», а саме 02 листопада 2018 року, направив орендодавцю лист-повідомлення з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди. Орендодавець отримав лист-повідомлення, проте протягом місяця позивачем не було отримано від нього відповіді пропозиції щодо поновлення договору оренди на новий строк, чи умов (істотних умов договору оренди) за яких, орендодавець розгляне пропозицію позивача про поновлення договору оренди на новий строк. В подальшому перевіряючи інформацію, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивач 26.04.2019 року отримав інформаційну довідку з ДДРП по зазначеній земельній ділянці. Відповідно до інформаційної довідки, станом на 26.04.2019 року, у ДРРП міститься інформація про реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки за фермерським господарством «Кам`янече» [PERSON] . Державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки за ФГ «Кам`янече» [PERSON] проведено державним реєстратором Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Момотом Михайлом Вікторовичем 01.02.2019 року за індексним номером 45328426. За інформацією, яка міститься у ДРРП, підставою для виникнення у ФГ «Кам`янече» [PERSON] права користування земельною ділянкою, є договір оренди землі від 25.01.2019 року, укладений між відповідачами зі строком дії до 28.01.2029 року. Позивач вважає, що дії відповідачів є незаконними та такими, які порушують право позивача на першочергове поновлення договору оренди на новий строк, оскільки позивач, направивши орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди на новий строк, виразив свою волю та бажання продовжити з відповідачем орендні відносини. Орендодавець, протягом місяця з дня отримання листа-повідомлення не повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди, уклавши при цьому договір оренди з ФГ «Кам`янече» [PERSON] , не повідомивши позивачеві умови, за яких він прийме пропозицію позивача про поновлення договору оренди на новий строк. У випадку виявлення наміру у наймодавця на укладення нового договору найму, реалізація переважного права попереднього наймача можлива лише в разі, коли йому стане відомо про такий намір. Аналогічне право позивача щодо першочергового права на поновлення договору оренди визначена у п. 8 Договору оренди. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що переважне право позивача на поновлення договору оренди на новий строк порушене та підлягає захисту, оскільки орендодавець не заперечував проти поновлення договору оренди у встановлений законом строк, уклавши новий договір оренди земельної ділянки з ФГ «Кам`янече» [PERSON] , не зважаючи на дотримання позивачем процедури та строків щодо реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди на новий строк, а саме: позивач належно виконував свої обов`язки за договором оренди; позивач, у строки, встановлені умовами договору оренди та ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк; до листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди. Позивач вважає, що орендодавцем порушено право позивача на поновлення договору оренди на новий строк, оскільки він не намагався узгодити з позивачем умови укладення додаткової угоди до договору оренди землі, оскільки не звертався до позивача, як орендаря, з пропозицією щодо істотних умов договору після отримання листа-повідомлення позивача про поновлення вказаного договору разом з проектом додаткової угоди, як і не вказав, які саме умови, укладеного між позивачем та ним договору оренди від 05.06.2008 року, не влаштовують його, як орендодавця, уклавши договір оренди земельної ділянки з ФГ «Кам`янече» [PERSON] , що свідчить про порушення відповідачем-1, як власником землі вимог, встановлених ст.777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а його відносно попереднього орендаря - позивача є недобросовісною, оскільки останній був позбавлений в процесі виявлення наміру орендодавця на укладення нового договору оренди землі врахувати наміри орендодавця та запропонувати свої умови договору з урахуванням отриманих власником землі пропозицій від інших орендарів. Враховуючи вищевикладене, договір оренди землі від 25.01.2019 року, укладений між відповідачами порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивача, як особи, яка у порядку та строки встановлені чинним законодавством України реалізувала своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, а через недобросовісні дії відповідачів не має можливості скористатись наданим їй законодавством правом на поновлення договору оренди від 05.06.2008 року на новий строк, у зв`язку з чим договір оренди від 25.01.2019 року має бути визнаним недійсним. Разом з цим, визнання недійсним договору оренди землі від 25.01.2019 року не відновить в повній мірі порушені права позивача, оскільки, як уже зазначалось вище, на підставі договору оренди землі від 25.01.2019 року укладеного між [PERSON] та фермерським господарством «Кам`янече» [PERSON], реєстратором 01.02.2019 року винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45328426, згідно з яким за ФГ «Кам`янече» [PERSON] зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 7,1064 (кадастровий номер 3523685600:02:000:0123), переважне право на поновлення якої позивач оспорює даним позовом. Визнання вказаного рішення протиправним та скасування є похідним від визнання недійсним незаконного оспорюваного договору. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що ним вжито усіх заходів, щодо реалізації належного йому за законом та договором оренди права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, а саме: позивачем у строки, встановлені умовами договору та ЗУ «Про оренду землі», направлено орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди на новий строк, до листа додано проект додаткової угоди, позивач протягом всього терміну оренди належним чином виконував умови договору оренди у строки, встановлені ЗУ «Про оренду землі», орендодавець у свою чергу, грубо порушуючи законні права позивача, не заперечував про поновлення договору оренди, не повідомив про прийнятні для нього умови (істотні умови договору оренди), за наявності яких орендодавець розгляне можливість щодо поновлення договору оренди на новий строк, уклав договір оренди земельної ділянки з ФГ «Кам`янече» [PERSON] , а тому дії останніх грубо порушують законні права та охоронювані законом інтереси позивача, як належного користувача земельної ділянки, право оренди якої належить позивачеві на підставі поновлення договору оренди на новий строк. ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» просить суд визнати договір оренди землі від 25.01.2019 року, кадастровий номер 3523685600:02:000:0123 площею 7,1064 га, розміщеної на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «Кам`янече» [PERSON], зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.02.2019 року - недійсним. Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 05.06.2008 року, кадастровий номер 3523685600:02:000:0123 площею 7,1064 га, розміщеної на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, укладеного між ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» та [PERSON] , який було зареєстровано Новоархангельським відділенням Кіровоградської регіональної філії ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2008 року №040837600248; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної року від 05 червня 2008 року. Відповідач [PERSON] у надісланому до суду відзиві на позовну заяву зокрема зазначив, що у провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - відповідач-1), ФГ «Кам`янече» [PERSON] (далі - відповідач 2), державного реєстратора Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання поновленим (укладеним на новий строк) договору оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору. Позовна заява є необґрунтованою, доводи позивача щодо наявності підстав для реалізації переважного права укладення договору оренди землі базуються на неправильному розумінні положень законодавства, а обраний позивачем спосіб захисту є неправильним та не призведе до відновлення будь-яких прав. У зв`язку з наведеним, він вважає за необхідне подати до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області даний відзив, яким звернути увагу суду на наступне. Між сторонами не було досягнуто згоди щодо умов договору оренди на новий строк. У разі недосягнення домовленості щодо оренди плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах, (частина перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі) або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Крім того, за положеннями частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відсутність досягнення домовленостей щодо умов договору при їх зміні також виключає продовження договору оренди землі з підстав переважного права. У випадку, коли одна зі сторін договору не має наміру досягти домовленості щодо змін орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право припиняється, а відтак, зі спливом строку дії договору припиняються і правовідносини сторін. Тобто, відмінностями у застосуванні положень частини 2-5 та положень ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є те, що у першому випадку сторони повинні шляхом відповідного волевиявлення дійти згоди щодо умов договору оренди при укладенні його на новий строк, а другому випадку положення договору залишаються незмінними, а договір укладається на новий строк за мовчазною згодою сторін. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Імені Юрія Гагаріна», останній як на підставу своїх вимог посилається на положення саме ч. 1-5 Закону України «Про оренду землі». Положеннями ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Як вбачається з обставин справи, додаткової угоди до договору оренди землі від 05.06.2008 року укладено не було, оскільки одна зі сторін не здійснила волевиявлення на відповідний правочин. Тобто, з урахуванням ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», враховуючи, що сторонами не було досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилось. Аналогічної позиції дотримується ВСУ у Постанові від 23.01.2019 року у справі № 312/265/17. Запропонована позивачем редакція договору оренди в додатковій угоди суттєво відрізняється від умов договору оренди в первісній редакції. Зокрема за п. 1.1. проекту додаткової угоди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому, положеннями п. 1 первісної редакції договору оренди передбачено передачу об`єкту оренди виключно в користування. Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 395 Цивільного кодексу України, право володіння та право користування є відмінними речовими правами на чуже майно. Титул володільця майна є значно ширшим від користувача майна, та не може ототожнюватись. Також, відрізняється в договорі і розмір грошової оцінки земельної ділянки - за редакцією, запропонованою позивачем. Разом з тим, її розмір вказується як «узгоджений сторонами», водночас в первісній редакції грошова оцінка земельної ділянки є нормативною. Вбачається не зрозумілим, на основі чого позивач визначив саме такий розмір грошової оцінки земельної ділянки. Згідно п. 2.8 проекту додаткової угоди, інші особливості об`єкта оренди, як можуть вплинути на орендні відносини відсутні, а у випадку наявності, встановлюються сторонами в акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду. Водночас, відповідно до первісної редакції договору оренди (п.7) земельна ділянка повинна використовуватись із дотриманням вимог контурно-меліоративної організації території. Відрізняються положення проекту додаткової угоди і на рівні строку дії договору. Зокрема запропонованими положеннями встановлено двадцятирічний строк дії договору. Також, проектом додаткової угоди пропонуються уточнюючі умови щодо строку дії договору, яких не містилось в первісній його редакції (п. 3.1.-3.5.). Зокрема, позивач намагається включити до умов договору оренди положення про те, що якщо до закінчення строку даного договору орендар встигне засіяти земельну ділянку, то термін дії даного договору автоматично продовжується на період, який необхідний буде орендарю для збору врожаю. Протягом зазначеного періоду орендодавець зобов`язується не передавати земельну ділянку в користування третім особам, а також зобов`язується не чинити ніяких перешкод орендарю та надам останньому можливість зібрати належний орендарю врожай. Тобто, запропонована позивачем редакція договору оренди містить додаткові гарантії для орендодавця щодо продовження строку дії договору оренди. Значно розширено умови договору щодо орендної плати - п. п. 4.1. - 4.16. проекту додаткової угоди. Перш за все, основою нарахування орендної плати визначається не нормативна грошова оцінка, а грошова оцінка, яка була запропонована позивачем (та джерело розрахунку якої є невідомим). Згідно положень п. 32 договору оренди ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини несе орендар. Разом з тим, згідно запропонованої редакції такі ризики вже несе орендодавець (згідно п. 8.1. проекту додаткової угоди). На рівні положень проекту додаткової угоди значно змінюється і ситуація по правам і обов`язкам сторін договору: 1) значно розширюються обов`язки орендодавця, зокрема в частині: попередження орендаря про всі права третіх осіб за земельну ділянку, дотримання переважного права на поновлення (продовження) строку дії договору, обов`язку переукласти договір оренди з правонаступником у ліквідації/реорганізації орендаря, дотримуватися переважного перед третіми особами права орендаря на викуп земельної ділянки, а також не вчиняти дій щодо обмеження та унеможливлення реалізації орендарем права оренди (вказаний обов`язок є не уточненим та може підлягати розширювальному тлумаченню). 2) значно розширюються права орендаря, зокрема в частині: права відмовитись від оренди земельної ділянки після попереднього повідомлення орендодавця за 30 днів, передавати земельну ділянку в суборенду без окремого погодження орендодавцем, право власності на врожай, що залишився не зібраним після закінчення строку дії договору та ін. П. 10.4. проекту додаткової угоди також містить положення про право орендаря на одностороннє розірвання договору, разом з тим такого права не передбачено для орендодавця. Положення п. 10.6. проекту додаткової угоди містять окрема гарантії для орендаря на переукладення договору оренди в разі реорганізації орендаря. При цьому, таких положень не містилось в первісній редакції договору оренди. Даними положеннями порушується принцип свободи договору, адже орендодавець може бути і не зацікавленим у вступі в правовідносини оренди з іншою особою, навіть якщо вона буде правонаступником попереднього орендаря. Окрім наведеного, зміни, які містять проект додаткової угоди, стосуються і всіх інших умов договору оренди, в тому числі умов передачі та використання земельної ділянки, умов її повернення тощо. З урахуванням наведеного, запропонованого позивачем редакцією договору оренди, суттєво змінено його істотні умови. Фактично, запропонована редакція направлена на збільшення гарантій орендаря та надання йому додаткових переваг, порівняно з первісною редакцією договору оренди. На жодну з таких змін орендодавець не був згідний та не погоджується по сьогоднішній день. 05.02.2018 року [PERSON] звертався до ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» із заявою про небажання продовжувати з ними орендні відносини після закінчення терміну дії договору. Дану заяву було зареєстровано за вхідним № 204 від 05.02.2018 року. За таких обставин права орендаря на користування земельною ділянкою, а так само право переважне право орендаря на укладення договору оренди на повий строк припинились у зв`язку зі спливом строку дії договору та відсутності домовленості про його продовження на змінених умовах (частина перша статті 31 Закону України «Про оренду землі»). Неможливість реалізації переважного права в разі недосягнення сторонами домовленості щодо умов договору (в тому числі при їх зміні однією із сторін) підтримується позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 30.01.2019 року у справі № 704/432/16-ц. Позивач скористався не тим способом захисту, який передбачений законом. У своїй позовній заяві ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди на умовах, запропонованих ним. При цьому, на думку відповідача-1, позивачем було обрано неправильний спосіб захисту. Принцип свободи договору регламентує вільне волевиявлення сторін на вступ у правові відносини з контрагентами. Суд, як орган, що покликаний захищати права та свободи учасників цивільних правовідносин не вправі втручатись в свободу договору, тим більше, якщо законом передбачений визначений спосіб захисту відповідних прав. Отже, якщо позивач вважає, що його право порушене саме зволіканням на укладення додаткової угоди до договору оренди, він може оскаржити дії орендодавця щодо такого зволікання, проте не може просити суд порушити принцип свободи договору та укласти відповідний договір без волевиявлення однієї із сторін. Зауважив, що по закінченню строку користування земельною ділянкою за договором оренди, позивач припинив користування земельною ділянкою, вона була повернута орендодавцю. В подальшому орендодавець розпорядився нею на власний розсуд. З позовних вимог ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» вбачається, що останній просить визнати недійсним договір оренди землі від 25.01.2019 року, укладений між [PERSON] та ФГ «Кам`янече», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.02.2019 року. Разом з тим, повідомив, що 25.01.2019 року між відповідачами було укладено договір оренди землі з орендною платою, визначеною додатковою угодою від 27.01.2019 року у розмірі 18% від грошової оцінки землі. При цьому, угодою про дострокове розірвання договору від 01.02.2019 року було достроково припинено договір від 25.01.2019 року за згодою сторін. Орендодавець не бажав вступати у орендні правовідносини та виявив бажання самостійно здійснювати користування земельною ділянкою. Зазначене також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Тобто, договір оренди землі від 25.01.2019 року станом на сьогоднішній день є розірваним. Сторони даного договору не мають будь-яких прав за даним договором та не несуть будь-яких обов`язків за ним. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. З позову ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» не вбачається, які саме положення законодавства було порушено сторонами при укладенні договору оренди землі 25.01.2019 року. Також в позовній заяві не зазначено, яким чином поновлюються його права за наслідками визнання недійсним договору оренди землі 25.01.2019 року. При цьому, договір оренди землі 25.01.2019 року був укладений після припинення договору оренди від 05.06.2008 року. На момент укладення договору оренди землі 25.01.2019 року, домовленості щодо укладення договору оренди від 05.06.2008 року на новий строк між сторонами досягнуто не було. Так само не було укладено відповідної додаткової угоди до договору оренди від 05.06.2008 року, в якій би сторони визначили новий строк користування земельною ділянкою. У зв`язку з наведеним, сторонами договору оренди землі 25.01.2019 року не було порушено жодної норми законодавства при його укладенні, а також не було порушено будь-яких прав та законних інтересів ТОВ «Імені Юрія Гагаріна». Правочин, який позивач хоче визнати недійсним є розірваним та не створює прав та обов`язків як для сторін цього правочину, так і для інших осіб. Відповідно, даний договір не може порушувати права третіх осіб, так як не має будь-яких юридичних наслідків взагалі. З огляду на що, в даному випадку, позовна заява ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» не містить чіткого обґрунтування, яким чином буде відновлено його право та до яких наслідків призведе визнання недійсним договору оренди землі 25.01.2019 року. У зв`язку з наведеним, відповідач вважає, що у ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» відсутнє право на подачу позову про визнання недійсним договору оренди землі 25.01.2019 року. З позову ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» вбачається, що останній вважає, що договір оренди діяв до 10.12.2018 року. На підтвердження вказаної позиції позивач посилається на положення ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною станом на дату укладення договору оренди), відповідно до яких договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Разом з тим, орендодавець не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне. По-перше, позивач не має однозначного підходу до застосування дії положень Закону України «Про оренду землі» в часі. Зокрема, положення ст. 18 Закону України «Про оренду землі» були виключені на підставі Закону №1878-VІ від 11.02.2010 року. Разом з тим, положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» застосовуються в редакції, чинній на сьогоднішній день, при тому, що сьогоднішня редакція цієї статті існує у зв`язку з внесенням відповідних змін Законами № 3038-VІ від 17.02.2011 року, № 1533-VІІ від 20.09.2016 року. Тобто, сторони, укладаючи договір оренди виходили з інших законодавчих засад існування такого роду договірних відносин, ніж ті, які існують на сьогоднішній день. Положеннями ст. 18 Закону України «Про оренду землі» вказується момент, коли договір набуває чинності, а не момент, коли договір було укладено. Так, моментом укладення договору є момент досягнення домовленості сторонами щодо всіх істотних та інших умов договору та його підписання. Таким моментом у договорі оренди є 05 червня 2008 року. Сторони самі в положеннях договору оренди визначили дату його укладення, що підтверджується самим договором оренди. Також, в п. 8 договору оренди сторони визначили, що його укладено на 10 років. Водночас, сторони не внесли будь-яких уточнень про те, що даний строк починає свій відлік з дати державної реєстрації договору або з будь-якого іншого моменту. Разом з тим, сторони визначили дату укладення - 05.06.2008 року та визначили строк, на який він укладений - 10 років. З наведеного вбачається, що сторони в умовах договору визначили, що даний договір буде діяти 10 років після його укладення, тобто до 05.06.2018 року. Інше тлумачення даних положень договору буде невиправдано розширювальним та таким, що суперечить волі сторін при укладенні договору оренди. Тобто, для виконання положень п. 8 договору оренди орендар повинен був звернутись із заявою про свій намір продовжити його дію не пізніше 05.05.2018 року. Разом з тим, як вбачається із позовної заяви ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» та, як вказує сам позивач, останнє звернулось із своїм повідомлення лише 02.11.2018 року. У зв`язку з чим, направлення ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» листа-повідомлення № 303 від 02.11.2018 року не може свідчити про виконання ним вимог п. 8 Договору оренди. Окрім наведеного, як вбачається з доданих позивачем до позовної заяви документів, ним долучено наступні докази направлення листа від 02.11.2018 року: опис вкладення поштового відправлення та повідомлення про вручення. В контексті наведеного, відповідач вважає, що вказаний опис вкладення не може вважатись належним достатнім доказом вручення відповідачу-1 відповідного повідомлення, у зв`язку з наступним: в даному описі не вказано адресу та номер будинку Відповідача-1, за якими йому мало бути направлене дане повідомлення. Згідно опису, в переліку предметів, які містяться у поштовому відправленні містяться наступні: лист-повідомлення та проект додаткової угоди до договору оренди. Разом з тим, в такому описі не міститься жодних даних, які ідентифікують відповідних предмет, що доданий до поштового відправлення. Так, лист-повідомлення мав би мати чіткі реквізити: дату - «02» листопада 2019 року та номер - № 303. Додаткова угода повинна була також мати відповідні ідентифікаційні дані, зокрема про те, що це додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, укладеного 05.06.2008 року, що був зареєстрований у Новоархангельському відділенні Кіровоградської регіональної філії центру ДЗК 10.12.2008 року за №040837600248. Проте, ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» не ідентифікував в описі належним чим предмети, які було додано до поштового повідомлення. У зв`язку з наведеним, за даним описом позивач міг направити поштові повідомлення зовсім з іншими документами ніж ті, про які він вказує. Більше того, згідно форми опису вкладення у поштове відправлення, яка затверджена ПАТ «Укрпошта», окрім найменування предмету, що додається до поштового відправлення, відправник має вказати кількість предметів, які додаються до відправлення (зазвичай під такою кількістю розуміється кількість сторінок, на яких розміщені відповідні документи). Разом з тим, позивач не вказав навіть кількості сторінок документів, доданих до свого поштового відправлення. Вказане свідчить про те, що позивачем не доведено в контексті положень ст. 76-80 Цивільного процесуального кодексу України, що відповідачу-1 було надіслано саме лист ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» №303 від 02.11.2018 року та проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеного 05.06.2008 року, що був зареєстрований у Новоархангельському відділенні Кіровоградської регіональної філії центру ДЗК 10.12.2008 р. за № 040837600248. У зв`язку з наведеним, відповідач вважає, що опис поштового відправлення, доданий позивачем до позовної заяви не є належним, достовірним і достатнім доказом надсилання та вручення відповідачу-1 документів: листа ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» № 303 від 02.11.2018 року та проекту додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, укладеного 05.06.2008 року, що був зареєстрований у Новоархангельському відділенні Кіровоградської регіональної філії центру ДЗК 10.12.2008 р. за № 040837600248 . В будь-якому випадку, орендодавець вважає, що позивач позбавлений переважного права на укладення договору оренди на новий строк з підстав, вказаних у п. 2.1.1. даного відзиву. Позивачем у даній справі не було належним чином доведено, що він набув прав за договором оренди, а також не доведено наявність порушеного права та право на звернення до суду з таким позовом. Просив у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імені Юрія Гагаріна» відмовити у повному обсязі. Представник [PERSON] , в свою чергу, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Імені Юрія Гагаріна», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - фермерське господарство «Кам`янече» [PERSON] про визнання неукладеним договору оренди земельної ділянки, в якій зазначив, що аналіз положень Закону України «Про оренду землі» та укладеного договору оренди землі від 05 червня 2008 року дає підстави стверджувати, що договір оренди не був укладений з наступних підстав. Загальні норми визнання цивільно-правового договору укладеним наводяться в ч. 1 ст. 638 ЦК, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Аналіз змісту цієї норми дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі. Крім вимог про узгодження сторонами істотних умов, висуваються вимоги до форми договорів або щодо виконання певних умов (дій), які становлять сам зміст цих договорів. У першому випадку йдеться про консенсуальні договори, у другому - про реальні. В абзаці третьому п. 8 ППВСУ № 9 зазначено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору, тощо). Такої ж правової позиції щодо визначення моменту укладення договору дотримується ВСУ в постанові від 24 лютого 2016 року у справі №6-50цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК, має враховуватись судами загальної юрисдикції під час застосування норм права. Таким чином, недодержання сторонами вимог щодо форми правочину чи порядку його укладення не може бути підставою для оспорювання такого правочину в судовому порядку, оскільки в силу закону такий правочин вважатиметься або неукладеним, або нікчемним. Крім того, в абзаці третьому п. 8 ППВСУ № 9 зазначено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення - відсутня згода за всіма істотними умовами договору. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України від 12 лютого 2015 року № 191-У1П, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. З метою уникнення неправильного застосування ст. 15 Закону України «Про оренду землі» судам під час розгляду справ цієї категорії необхідно керуватися правовими позиціями, викладеними у постановах ВСУ у справах № 6-78цс13 від 25 грудня 2013 року, № 6-215цс14 від 21 січня 2015 року, №6-233цс14 від 4 лютого 2015 року, згідно з якими відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця. За вказаних обставин, коли ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» ставить питання про зобов`язання укладення додаткової угоди, позивач за зустрічним позовом вважає, що належним способом захисту стане саме позов про визнання договору оренди землі від 5 червня 2008 року (наявний в матеріалах справи) неукладеним. Неукладеність договору оренди землі, на думку позивача, обумовлює неможливість укладення будь-яких додаткових угод до неукладеного договору. Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати договір оренди земельної ділянки від 05 червня 2008 року, кадастровий номер 3523685600:02:000:0123 площею 7,1064 га, розміщеної на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, укладеного між [PERSON] та ПОП ім. Гагаріна, правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Імені Юрія Гагаріна», неукладеним. 22.10.2019 року ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області зазначені позови об`єднані в одне провадження. У своїй відповіді на відзив представник ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» зазначив, що 05 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3523685600:02:000:0123, площею 7,11 га, яка розташована на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області строком на 10 років. Державну реєстрацію договору оренди проведено Новоархангельським відділенням Кіровоградської регіональної філії ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2008 року № 040837600248. Таким чином, відповідно до чинного законодавства України, зокрема ст. 640 ЦК України, Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди земельної ділянки, строк дії договору закінчується 10.12.2018 року. Проте, представник орендодавця у відзиві на позов вказує на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 05.06.2008 року, закінчився 05.06.2018 року, у зв`язку з цим, позивач мав би направити орендодавцю лист-повідомлення про поновлення, договору оренди землі до 05 травня 2018 року. Тобто, представник орендодавця вважає, що позивач, своєчасно не скористався наданим йому ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», правом щодо поновлення договору оренди землі від 05.06.2008 року на новий строк. Строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Дана правова позиція підтверджена висновком Верховного суду України у справі 697/1767/17. Крім цього, цим же рішенням, Верховний Суд в черговий раз підтвердив, що починаючи з 2017 року Верховний Суд змінив правову позицію щодо набрання договором оренди земельної ділянки чинності та вказав, що строк дії спірного договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Таким чином, висновки представника орендодавця, про те, що строк дії договору оренди землі від 05.06.2008 року закінчився 05.06.2018 року, є незаконними та необґрунтованими. В обґрунтування неправомірності позову, представник вказує на те, що позивачем пропущено строк на поновлення договору оренди, оскільки лист-повідомлення позивачем направлено 02.11.2018 року, хоча на думку представника, це мало б бути не пізніше як 05.05.2018 року. Відповідно, на виконання умов, договору оренди та ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», 02 листопада 2018 року, позивач направив орендодавцеві лист-повідомлення №303 від 02.11.2018 року з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки з проектом додаткової угоди. Орендодавець отримав лист-повідомлення, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Проте, позивач, не отримував від орендодавця відповіді на пропозицію щодо поновлення договору оренди на новий строк, чи умов (істотних умов Договору оренди), за яких орендодавець розгляне пропозицію позивача щодо поновлення договору оренди на новий строк. Крім цього, в обґрунтування відзиву, представник вказує на те, що у описі вкладення у ц/л відсутня адреса, не вказано номер будинку, за яким орендодавцю мало бути направлено лист-повідомлення. Однак звернув увагу суду на те, що у матеріалах справи містяться докази того, що відповідач отримав лист-повідомлення, що підтверджується підписом орендодавця на повідомленні про вручення поштового відправлення. Також представник зазначає, що позивачем у описі вкладення не ідентифіковано, які саме предмети позивач направляв відповідачеві. Про те, вважає, що дане твердження представника, є помилковим, абсурдним та направлене виключно на заведення в оману суд, оскільки опис вкладення у ц/л містить усі необхідні реквізити і є належним та допустимим доказом направлення позивачем орендодавцю листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 05.06.2008 року на новий строк з проектом додаткової угоди. В обґрунтування відзиву на позов, представник вказує на те, що позивач вибрав невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки, між позивачем і орендодавцем не досягнуто згоди щодо істотних умов щодо поновлення договору оренди, а тому на думку орендодавця, позивач у судовому порядку намагається поновити договір оренди від 05.06.2008 року за вимогами ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Далі, представник відповідача доходить до висновку, про те, що оскільки між сторонами не укладено додаткову угоду до договору оренди, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилось. Про те, з даним висновком не можна погодитись, оскільки, позивач, з метою поновлення договору оренди на новий строк,

Outcome: dismissed