Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, уточнивши вимоги якої, просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0315/0407/64-191 від 19.04.2007 року у розмірі 12664,89 доларів США, що за курсом НБУ складає 101 192,50 грн., та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 квітня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» (первісний кредитор) та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №0315/0407/64-191. Відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 12673,00 доларів США на строк з 19.04.2007 року по 18.04.2014 року, процентна ставка за користування кредитом - 14,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідач не виконуючи належним чином взятих на себе зобов'язань порушив умови договору в результаті чого станом на 12.12.2013 року виникла заборгованість у розмір 12664,89 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 12.12.2013 року становить 101 192,50 грн. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та сплачені судові витрати. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судове засідання свого представника не направив, при цьому у раніше поданих письмових клопотаннях представник позивача [PERSON] просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судовому засіданні участі не приймав, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить у задоволені позову відмовити у зв'язку з ненаданням позивачем розгорнутої та обґрунтованої виписки заборгованості по кредитному договору. У раніше поданих запереченнях та поясненнях зазначив, що позивач безпідставно вимагає стягнення всієї суми за кредитним договором в повному обсязі оскільки таке право він набуде лише після закінчення строків оплати щодо всіх щомісячних платежів зазначених у Графіку погашення кредиту, тому заявлену вимогу визнає лише частково. Окрім того, зазначає що позивачем необґрунтовано здійснено розрахунок суми заборгованості у валюті кредиту долари США та розраховано еквівалент такої заборгованості у гривнях станом на 12.12.2013 року, тобто такий розрахунок здійснено з метою збільшення суми заборгованості у зв'язку із збільшенням валютного курсу. Також просить застосувати до вимог щодо стягнення неустойки(штрафу, пені) позовну давність в один рік. Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановила ч.1 ст. 1049 та ч.2 ст. 1050 того ж кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та виплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» (первісний кредитор) та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір №0315/0407/64-191.Відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 12673,00 доларів США на строк з 19.04.2007 року по 18.04.2014 року, процентна ставка за користування кредитом - 14,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.6-10). Кредитні кошти призначені для здійснення розрахунків по Договору №667 від 19.04.2007 року укладеного між позичальником та Українською Автомобільною Корпорацією з метою придбання нового автомобіля марки ШЕВРОЛЄ АВЕО SF48Y (а.с.6-10). Факт отримання відповідачем кредиту підтверджується заявою на видачу готівки (а.с. 13). Відповідно до п.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом у сумах та строки , що визначені в Додатку №1 до цього договору. Згодом між ПАТ «Сведбанк» , яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке у свою чергу виступає правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 11, за умовами якого Банк відступив Факторові -ТОВ «Вердикт Фінанс» свої права вимоги заборгованості по кредитному договору укладеному з [PERSON] (що підтверджується витягом з реєстру заборгованостей боржників від 02.02.2012 року), а Фактор набув право вимоги такої заборгованості від боржника [PERSON] та передав Банку за плату грошові кошти в розпорядження. Відповідно до п. 2.3. договору Факторингу перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент отримання по акту приймання-передачі реєстру заборгованості Боржників після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. При цьому, з огляду на умови договору факторингу №11 від 02 лютого 2012 року та Угоди від 10 липня 2013 року про тлумачення умов цього договору, що були укладені між «Сведбанк» та «Вердикт Фінанс», «Сведбанк» відступив Вердикт Фінанс не тільки наявні, станом на 02 лютого 2012 року права вимоги за кредитним договором №0315/0407/64-191 від 19.04.2007 року до [PERSON], а й ті права вимоги до нього, які можуть виникнути на підставі названого кредитного договору в майбутньому, тобто після 02 лютого 2012 року ( том 1 а.с.95). Тобто 02 лютого 2012 року, «Вердикт Фінанс» став новим кредитором у зобовязанні [PERSON] з кредитного договору №0315/0407/64-191 від 19 квітня 2007 року, при цьому, як за наявними станом на 02 лютого 2012 року вимогами, так і за тими вимогами, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно витягу з реєстру заборгованості боржника [PERSON], його заборгованість за кредитним договором № 0315/0407/64-191 від 19.04.2007 року станом на 02.02.2012 року, час укладення договору факторингу, становить 86 691,03 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 70 261,98 грн., заборгованість по процентам - 963,07 грн., нарахована Банком пеня -15 465,98 грн. Однак, особисто взяті на себе зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконує. У зв'язку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 12.12.2013 року виникла заборгованість у розмірі 12664,89 доларів США , що згідно з курсом НБУ станом на 12.12.2013 року становить 101 192,50 грн.(а.с.78). Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Відповідач ніяких заходів з погашення заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти у строк та порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув кредит, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд дійшов висновку згідно з ст. 81 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу та відсотків виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що ним не заперечувалось та не спростовано. Тому, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8794,84 доларів США, що за курсом НБУ складає 70 297,15 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 2525,81 доларів США, що за курсом НБУ складає 20 188,80 грн. підлягає задоволенню. Щодо стягнення пені слід зазначити наступне. Відповідно до положень частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З огляду на положення пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до положень частини 1 статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з частиною 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. А згідно з частиною 2 статті 551 цього ж кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так, договором про надання споживчого кредиту №0315/0407/64-191 від 19 квітня 2007 року у пункті 8.1. встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом [PERSON] сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості, а кількість днів у році приймається за 360. Тому, оскільки новим кредитором став позивач, якому і зобовязаний сплатити борг [PERSON], але не сплатив, та оскільки до нового кредитора перейшло право майбутньої вимоги, позивач, як новий кредитор, має право вимагати від боржника окрім сплати боргу у вигляді кредиту та процентів, ще й уплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за період прострочки виконання грошового зобовязання у вигляді сплати кредиту та процентів за його користування, з наступного дня набуття ним права вимоги сплати боргу (тобто з 03 лютого 2012 року, як і визначив позивач), але з урахуванням наступного: Для судового захисту будь-якого цивільного права, зокрема для звернення до суду з вимогою про такий захист, цивільним законодавством України встановлено строк позовну давність (частини перша статті 256 ЦК України). З огляду на те, що вимога про стягнення пені, є по суті, вимогою про стягнення різновиду неустойки, то на таку вимогу поширюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік (стаття 258 ЦК України). Застосовуючи вказану норму матеріального права, на виконання положень частини 2 статті 214 та частини 1 статті 360-7 ЦПК України, суд враховує наступні правові висновки Верховного Суду України, надані ним у постанові від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14:«За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права». І оскільки право на стягнення пені у «Вердикт Фінанс» виникло з наступного дня після дати набуття ним права вимоги уплати боргу (тобто з 03 лютого 2012 року), а до суду свій позов він предявив шляхом здачі його до установи поштового звязку - 23 грудня 2013 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову, зокрема з 23 грудня 2012 року по 26 грудня 2013 року у розмірі 1519, 46 доларів США, що за курсом НБУ складає 12 145, 04 грн. Тому, суд не погоджується із позицією відповідача про відсутність правових підстав для стягнення пені та застосування строків позовної давності по її стягненню та погоджується з позицією позивача про можливість її стягнення в межах одного року до дня пред'явлення позивачем позову. Таким чином в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт пропущення позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення пені. При цьому, як зазначив позивач у своєму розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума , яка підлягає стягненню з відповідача становить 12664,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.12.2013 року становить 101 192,50 грн.В той час судом при здійснені складення сум заборгованості за кредитом 8794,84 доларів США + заборгованість по відсоткам 2525,81 доларів США + пеня за рік 1519,46 доларів США отримано суму 12840,11 доларів США. Однак у зв'язку з тим, що суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, із відповідача підлягає стягненню 12664,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.12.2013 року становить 101 192,50 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 834,11 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved