Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики №01/02 від 01.12.2018 року в сумі 200000 грн. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.07.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Згідно ухвал Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.07.2018 року, 02.10.2018 року, 16.11.2018 року було постановлено судові засідання проводити в режимі відеоконференції. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.02.2018 року між сторонами було укладено договір позики №01/02, за яким позикодавцем було передано у власність відповідача грошові кошти в розмірі 200 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути указані грошові кошти у строк до 15.04.2018 року. На підтвердження факту отримання коштів, позивачем було оформлено, а відповідачем було підписано чотири видаткових касових ордери:\~ №418 від 12.03.2018 року на суму 50 000 грн.; №424 від 13.03.2018 року на суму 50 000 грн.,\~ №434 від 14.03.2018 року на суму 50 000 грн., №444 від 15.03.2018 р. на суму 50 000 грн. Однак відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав і кошти не повернув. Звернення до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів залишилися без задоволення, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки суду не повідомив. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2018 року між ТОВ «Баядера Логістик» та [PERSON] було укладено договір позики №01/02. Пунктами 1.1., 1.2., 1.3, 2.1., 2.2., 3.1 договору передбачено, що позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти (позику), а останній зобов'язується повернути таку ж суму грошей у визначений цим договором строк. Сума позики за цим договором складає 200 000 грн. Позикодавець не має права на отримання від позичальника процентів від суми позики. Позика надається у готівковій або безготівковій формі на вибір позичальника шляхом видачі відповідної суми коштів із каси підприємства або перерахування коштів на рахунок, який вкаже позичальник. Позика може надаватись частинами.\~ Факт надання позики засвідчується видатковим касовим ордером або випискою із банківського рахунку Позикодавця. Позичальник зобов'язується повертати позику частинами або одноразово із таким розрахунком, щоб повернути всю суму позики до «15» квітня 2018 року. Згідно копій видаткових касових ордерів № №418 від 12.03.2018 року, №424 від 13.03.2018 року, №434 від 14.03.2018 року, №444 від 15.03.2018 року ТОВ «Баядера Логістик» передало [PERSON] грошові кошти по 50 000 грн. кожного разу, що загальною сумою склало 200000 грн. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З частини 1 ст. 530 ЦК України вбачається, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 01.02.2018 року між сторонами був укладений договір позики №01/02. На виконання умов вказаного договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 200000 грн. та зобовязався повернути всю суму позики до 15.04.2018 року. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав та грошові кошти у строк, визначений договором, не повернув. З огляду на зазначене, вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву у суду не викликають, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № BSD163 від 24.04.2018 року про сплату судового збору в сумі 3000 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судового збору.

Outcome: approved