Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі [PERSON] «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі Банк), який відповідно до договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року передав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 28060, 80 грн зі сплатою за користування кредитом 0,01 % річних на строк до 02 грудня 2016 року. Вказуючи, що у звязку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 20 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 31087 грн 71 коп., позивач просив стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомляла, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала. Враховуючи, що в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. За згодою представника позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений в зобовязанні строк (термін) його виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до умов договору № [NUMBER] від 02 грудня 2013 року Банком надано [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 28060 грн 80 коп. зі сплатою за користування кредитом 0,01% річних, комісії в розмірі 1,99 % щомісяця на строк до 02 грудня 2016 року (а.с. 14-18). З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили графік платежів та умови кредитування (а.с. 19-20). Наведені обставини свідчать про те, що між Банком та відповідачем виникли договірні зобовязання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобовязання відповідно до вимог ст. 526 ЦК України належним чином не виконала, внаслідок чого у неї станом на 20 серпня 2015 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 31087 грн 71 коп. (а.с. 10). У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором 05 січня 2015 року [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» було надіслано їй повідомлення про необхідність погасити суму простроченого кредиту в розмірі 26240,35 грн та суму прострочених відсотків і комісії за користування кредитом 4847,36 грн, яке останньою було залишено без виконання (а.с. 11). Відповідно до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року Банк передав позивачу право грошової вимоги до відповідача по вищевказаному кредитному договору (а.с. 4-8). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобовязань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 310 грн 88 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: approved