Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Сторони з 21 березня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], 17 січня 2017 року. Позивач 23 серпня 2018 року заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання до суду заяви до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання (а.с. 13). Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті (а.с. 40). Сторони у судове засідання не зявилися. Позивач у позовній заяві (а.с. 2) просила розглядати справу у її відсутність, а поданою 17.09.2018 до суду заявою не заперечила проти винесення заочного рішення (а.с. 38). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 43), в судове засідання не зявився, не повідомив про причину неявки. В той же час, 06 вересня 2018 року від відповідача отримано документ за назвою «Відзив на ухвалу про відкриття провадження у справі» (а.с. 21-22), в якому він просив справу слухати за його відсутності. З урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного: 21 березня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4). Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 5, 6) сторони мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], 17 січня 2017 року. Нормами Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Довідками виконавчого комітету Обухівської сільської ради № 366 та № 367 від 26.03.2018 (а.с. 9, 10) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. В той же час відповідач стверджує, що з моменту припинення подружніх стосунків він регулярно щомісяця поповнює картковий рахунок позивача в середньому на 1800 гривень з метою належного матеріального забезпечення дітей (А.С. 28-30). Як вбачається із позовної заяви, між сторонами не досягнуто домовленості про форму, спосіб та розмір утримання дітей, а тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх та дітей прав та інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку, а тому ця її вимога підлягає до беззаперечного задоволення. Сімейне законодавство\~(ст.\~182\~СК України)\~зобовязує суд\~при визначенні\~розміру аліментів\~враховувати стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини\~та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, рухомого і нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач матеріально забезпечений, не має інших, крім спільних з позивачем дітей, утриманців, не має протипоказань до роботи. Сам відповідач таких тверджень не спростував, а у своєму «відзиві на ухвалу про відкриття провадження у справі» визнав вимогу про стягнення з нього аліментів на спільних з позивачем дітей у розмірі по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно. За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, де зафіксовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітніх дітей, буде визначення розміру аліментів як 1/3 частина від заробітку відповідача щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ якщо\~ сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду з цим позовом 15 серпня 2018 року.

Outcome: approved