Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУЕЛЬ ПАРК» ( далі ТОВ «ГУЕЛЬ ПАРК») в травні 2017 року заявили позов про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 1 502 827 грн. на відшкодування матеріальних збитків, заподіяних неправомірними діями відповідачів. Провадження у справі відкрите відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О. від 28.09.2017р. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] У зв'язку з прийняттям суддею Величко Т.О. самовідводу, справа передана до провадження цього складу суду, про що 31.01.2018р. постановлена відповідна ухвала. В прийнятті заяви про збільшення розміру вимог позову, та залучення до справи співвідповідача [PERSON] судом відмовлено. Від відповідачів надійшли відзиви на позов. Відгуку на відзиви не надходило. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. [PERSON] та представники відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю, пославшись на доводи, викладені у відзивах. Представник відповідача [PERSON] просила в задоволенні вимог позову до [PERSON] відмовити, за безпідставністю, і заявила, що остання ніколи не перебувала у будь-яких відносинах з ТОВ «ГУЕЛЬ ПАРК» та іншими відповідачами. [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Судом встановлено таке. 30 березня 2016 року на виконання рішення Київської міської ради від 11.02.2016 року № 110/110 між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГУЕЛЬ ПАРК» укладено Договір оренди № 394, згідно з яким позивачу передано в оренду земельну ділянку за адресою [ADDRESS], кадастровий помер: [NUMBER]. (а.с. 59-61) На даній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, а саме будівля сервісного обслуговування водіїв, що належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 12.11.2015 року (а.с.63-64). На даний час позивачем здійснюється реконструкція вказаної будівлі. Будівельні роботи на об'єкті здійснює ТОВ «Вінницька будівельна компанія» на підставі договору підряду від 08.11.2016 року № 811/505. (а.с. 6-16). Відповідно до п. 1.1 договору підряду, підрядник зобов'язався виконати увесь комплекс робіт під ключ з реконструкції будівлі сервісного обслуговування водіїв та пасажирів з відкритою автостоянкою під багатопаливну АЗС (БП АЗС) за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач послався на те, що починаючи з грудня 2016 року відповідачі організували групу осіб, які постійно блокують будівельні роботи на об'єкті, пошкоджують майно, чим завдають матеріальних збитків позивачу безпосередньо, та опосередковано через збитки підрядника будівельних робіт. Підставою для задоволення вимог позову позивачем зазначено ст. 1166 ЦК України. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про відшкодування шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України, як це випливає зі змісту даної норми, позивач має довести факт заподіяння шкоди з вини відповідача, та розмір заподіяних збитків, а відповідач має довести, що шкода заподіяна не з його вини. Доказами, згідно зі ст. 76 ч. 1 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ч. 1 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК). Позивач фактично вказує, що шкода заподіяна протиправними діями відповідачів, що містять ознаки кримінальних правопорушень і посилається на запис з камер спостереження, що встановлені на будівельному об'єкті, та на акти складені представниками замовника та підрядника. Проте такі докази суд не може визнати допустимими, оскільки факт заподіяння шкоди, в даному випадку, має бути підтверджений актами правоохоронних органів чи суду. Порушення кримінального провадження, не вказує на те, що такі факти є встановленими. За тих же підстав недопустимості судом відмовлено позивачу в допиті свідків. Інших доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди з вини відповідачів суду не надано. Отже, позов є необґрунтований належними та допустимими доказами. Напроти суду надані беззаперечні докази, що відповідач [PERSON] взагалі не має ніякого відношення до подій описаних в позові. Так, з огляду на матеріали справи вбачається, що частина жильців району, що прилягає безпосередньо до будівельного об'єкту, вважають будівництво незаконним. Відповідачі, окрім [PERSON], є жильцями, цього району і не заперечують, що приймають участь у спротиві незаконній забудові у спосіб не заборонений законом, оскільки така забудова порушує їх права на безпечне довкілля та добробут. Даних, що родичі [PERSON] проживають в цьому районі не має. В дні та час, що вказані в актах про блокування будівельних робіт, [PERSON] перебувала на роботі, що підтверджено довідкою з місця роботи. За посадою вона має бути постійно на робочому місці. Факт звернення до позивача та Київської міської ради з приводу незаконної забудови відповідач заперечує. Належних доказів про те, що [PERSON] дійсно надсилались такі листи у справі не має. Інші відповідачі вказують, що [PERSON] раніше не знали, і вважають що позов до неї заявлено з метою штучно створити підсудність справи Святошинському районному суду м. Києва. Сама [PERSON] стверджує, що позов заявлено до неї, з метою тиску у справах, пов'язаних з кредитом, що раніше отримав її син, які супроводжують юристи позивача, в тому числі і представник позивача в цій справі. Отже, суд приходить до переконання про необґрунтованість та безпідставність позову. За такого висновку, суд не вбачає достатніх підстав для збереження заходів забезпечення позову, що вжиті відповідно до ухвали суду від 23.05.2017р., а відтак ці заходи мають бути скасовані відповідно і на підставі ст. 158 ЦПК України. Витрати у справі, суд залишає за позивачем, відповідно до ст. 142 ЦПК України.

Outcome: dismissed