Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

ТОВ «Дата Майнінг Груп» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.09.2014 року між публічним акціонерним товариством (далі-ПАТ) «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого фактор (ТОВ «Дата Майнінг Груп») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами; право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від фактора. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме, ТОВ «Дата Майнінг Груп» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 500400578 від 07.08.2013 року, позичальником згідно якого є [PERSON] 07.08.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №500400578, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у сумі 25855,00 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти та комісію за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 25855,00грн. У порушення умов договору відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.09.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 24565,13 грн., за відсотками - 3235,65грн., по комісії - 10238,58 грн. У зв'язку з порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку (штраф), розмір якої станом на 08.09.2015 року становить - 1800,00 грн. На виконання умов договору відповідачу було направлено повідомлення про зміну кредитора у зобов*язанні та про повернення суми кредиту, яка залишилась відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 39839,36 грн., що включає: заборгованість за кредитом 24565,13 грн., за відсотками 3235,65 грн., по комісії 10238,58 грн., штраф 1800,00грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Згідно наявного в матеріалах справи клопотання просив розглянути справу без участі повноважного представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судові засідання 12.11.2015 року, 24.11.2015 року, 17.12.2015 року та 11.01.2016 року [PERSON] не з'явилась. Судові повістки про виклик до суду були надіслані судом на останнє відоме місце реєстрації відповідача згідно кредитного договору та паспортних даних, а саме, [ADDRESS], а також за останнім відомим місцем проживання відповідача, вказаного у анкеті-заяві на отримання кредиту: [ADDRESS]. Однак, рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, які були адресовані [PERSON], повернулись на адресу суду з відміткою «не проживає». Згідно відповіді на запит адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області [PERSON], [INFO], не значиться в [ADDRESS]. Однак, суд зазначає, що сторона провадження несе відповідальність за можливі наслідки неподання відомостей стосовно змін свого місцезнаходження, оскільки згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані подавати відомості стосовно змін свого місце проживання або місцеперебування державному реєстратору. Відповідач був викликаний до суду через оголошення в пресі (газета «Урядовий кур'єр» від 22.01.2016 року № 13 (5633). Частиною 9 статті 74 ЦПК України, визначено, що з опублікуванням оголошення в пресі про виклик в суд відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: 07.08.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500400578, відповідно до п. 2.1 -2.4 якого, банк зобов*язався надати позичальнику кредит у сумі 25855,00 грн.; процентна ставка за кредитом становить 14,99 % річних; комісія за управління кредитом становить 3,60 % з першого по тридцять шостий місяць від суми кредиту; дата остаточного повернення кредиту 08.02.2015 року; цільове призначення кредиту для власних потреб. Згідно п. 13 розділу 2 кредитного договору, позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит згідно графіка платежів (додаток №1 до договору), виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії, та виконувати інші зобов'язання, що передбачені договором в порядку та на умовах, що визначені умовами договору. Окрім того, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі, встановлений п.п. «б», п.13 розділу 2 кредитного договору. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за договором кредиту, що підтверджується матеріалами справи. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» (клієнт) та ТОВ «Дата Майнінг Груп» (фактор) було укладено договір факторингу, а також додаткову угоду №2 від 08.12.2014 року до вказаного договору факторингу, згідно яких ТОВ «Дата Майнінг Груп» отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ПАТ «Альфа-Банк», в тому числі і до позичальника за кредитним договором № 500400578 від 07.08.2013 року [PERSON] (а.с.14-20). Відповідач, незважаючи на лист-вимогу позивача про погашення заборгованості за кредитним договором та договором факторингу, дій по погашенню заборгованості не вчиняв, в результаті чого, згідно наданого розрахунку, станом на 08.09.2015 року має прострочену заборгованість розмірі 39839,36грн., а саме: за кредитом 24565,13 грн., за відсотками 3235,65 грн., по комісії 10238,58 грн., штраф 1800,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Матеріали справи містять докази направлення ТОВ «Дата Майнінг Груп» вимоги до [PERSON] (вих.№77175 від 04.09.2015року) про зміну кредитора у зобов»язанні та вимогу повернення суми кредитної заборгованості в розмірі 39809грн. (а.с.12-13). При цьому суд зазначає, що можливе фактичне неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Однак, матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості як первинному кредитору, так і позивачу. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п.6 ч.1 ст.79 ЦПК України, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Однак, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів оплати оголошення в пресі про виклик відповідача, що позбавляє суд можливості здійснити відшкодування таких витрат позивачу у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved