Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Сутність заявленої суду вимоги У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що з 19 жовтня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 19 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1276. У шлюбі сторонами народжено доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя між сторонами не склалося, оскільки в результаті різних, загалом протилежних поглядів на життя та сімейні відносини, між подружжям постійно виникали сварки, з листопада 2018 року подружні відносини між ними припинено, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Просила суд розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем [PERSON] 19 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1276. Позиції позивача, відповідача по даній справі Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову, час для примирення просила суд не надавати. Відповідач до суду також не з`явився, подав заяву про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 24 лютого 2020 року. 24 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 березня 2020 року. 17 березня 2020 року спір вирішено по суті. Установлені судом фактичні обставини справи 19 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1276, між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.6). У шлюбі від відповідача позивачка народила двох доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою проживання разом із позивачкою по справі (а.с. 7, 8). Разом з позивачкою зареєстровані чоловік [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Шлюбне життя сторін не склалося, особисті відносини між позивачем та відповідачем мають негативний характер, відсутня взаємоповага один до одного, сторони проживають окремо один від одного. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частиною першою ст.110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Висновки суду по суті заявленої вимоги З урахуванням установлених обставин справи, суд уважає, що між сторонами виник сімейний спір з приводу розірвання шлюбу подружжям, яке має повнолітніх дітей. Зазначені правовідносини врегульовані вищенаведеними нормами права. З огляду на небажання позивачки вживати заходи для збереження сім`ї з відповідачем, ураховуючи припинення сторонами спільного подружнього проживання, за наявності заяви відповідача про згоду на розірвання шлюбу за обставин, викладених у позові, суд уважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, збереження сім`ї за таких обставин є неможливим, а тому шлюб належить розірвати. На думку суду, розірвання шлюбу між сторонами у даній справі є втручанням держави у сімейне життя сторін, проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для них нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав обох сторін на припинення сімейних відносин після тривалого припинення проживання сторін однією сім`єю, можливу побудову інших сімей та укладення інших шлюбів і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між вищевказаними інтересами позивача та фактичним припиненням шлюбу зі сторони відповідача (така правова позиція суду випливає зі змісту ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст.ст.141,142 ЦПК України, врахувавши факт визнання відповідачем позову до початку розгляду даної справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved