Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

ТзОВ «Кей-Колект» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.03.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11318227000, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 70000,00 доларів США зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 12,40% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, №11318227000 від 20.03.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №11318227000/1, за яким останній зобов`язався відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладення договору і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Крім того, 27.10.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11406237000, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 224400,00 грн. зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 26,00% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №11406237000, між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] та МП «Кроха» були укладені договори поруки №235184 та №235185 відповідно, за якими останні зобов`язалися відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладення договору і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитних договорів та договорів поруки ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договорами і рішенням суду від 24.09.2019 року ухвалено повторне заочне рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь\~TOB\~«Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором №11318227000 від 20.03.2008 року, в розмірі: 64 707,27 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить: 517 011,07 грн.; а також стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , МП «Кроха» на користь\~TOB\~«Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 11406237000 від 27.10.2008 року в розмірі: 239 577,75 грн. та стягнуто з кожного по 606,67 грн.\~судових витрат пов`язаних з розглядом справи. При цьому, ще 12 грудня 2011 року, між ПАТ «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого TOB «КЕИ-КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за договорами про надання споживчого кредиту № 11318227000 та №11406237000. Зазначає, що відповідачами ігноруються вимоги чинного законодавства та не виконується рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2012 року (справа № 0308/10071/12) - більше 6 років, у зв`язку з чим товариством було здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат. А тому, просить стягнути 3 % річних, інфляційних втрат за кредитним договором № 11318227000\~від 20.03.2008 p. з [PERSON] та \~ [PERSON] солідарно в розмірі - 254 448,91 грн.; за кредитним договором № 11406237000\~від 27.10.2008 р. з [PERSON] , [PERSON] , МП «Кроха» солідарно 117 909,07 грн.; судових витратах (справа № 0308/10071/12) - 895,71 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 5598,81 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. У разі неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.03.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11318227000, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 70000,00 доларів США зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 12,40% річних (а.с. 15-18). З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, №11318227000 від 20.03.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №11318227000/1, за яким останній зобов`язався відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладення договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 19). Крім того, 27.10.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11406237000, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 224400,00 грн. зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 26,00% річних (а.с. 20). З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №11406237000, між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] та МП «Кроха» були укладені договори поруки №235184 та №235185 відповідно, за якими останні зобов`язалися відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладення договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 21-24). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2012 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь TOB «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором №11318227000 від 20.03.2008 року в розмірі: 64 707,27 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить: 517 011,07 грн.; а також стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , МП «Кроха» на користь\~TOB\~«Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 11406237000 від 27.10.2008 року в розмірі: 239 577,75 грн. та з кожного по 606,67 грн. судових витрат пов`язаних з розглядом справи (а.с. 25). Згідно ч. 1 ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Пунктом першим ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від\~17.07.97\~року «Про\~ратифікацію Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530\~ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049\~ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2012 року стягнуто борг за кредитними договорами і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням. Разом з тим, відповідачі належним чином грошові зобов`язання не виконують, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржники зобов`язаній відшкодувати інфляційні витрати за час ухвалення виконання рішення суду про стягнення суми. При цьому, з часу ухвалення рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області пройшло більше 6 років, водночас, позивачем визначений тривалість періоду, за який підлягають нарахування інфляційні втрати та 3% річних (в межах строків позовної давності), що становить 1096 днів. Згідно представленого розрахунку розмір 3% річних за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року визначено: за кредитним договором № 11318227000 від 20.03.2008 р. 46 573,49 грн.; за кредитним договором № 11406237000 від 27.10.2008 р. 21 581,69 грн.; судові витрати (справа\~№ 0308/10071/12), 163,95 грн. (а.с. 10). Розмір інфляційних втрат за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року становить: за кредитним договором № 11318227000 від 20.03.2008 р. - 207 875,42 грн.; за кредитним договором № 11406237000 від 27.10.2008 р. - 96 327,38 грн.; судові витрати (справа № 0308/10071/12) 731,76 грн. (а.с. 11-12). Отже, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача 5598,81 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved