Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТП 2017» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Представник позивача, [PERSON] посилається на те, що згідно укладеного договору позики від 10.04.2018, ТОВ «АТП 2017» в особі директора [PERSON] , [PERSON] позичив грошові кошти в сумі 45000,00 грн. Позика надавалася з умовою забезпечення її повернення в рахунок належної позичальнику заробітної плати. При звільненні позичальник зобов`язався повернути позику до моменту звільнення в повному обсязі. Оскільки з жовтня 2018 [PERSON] на роботу не з`являється, вимогу про дострокове повернення коштів не виконав, наразі суму боргу в добровільному порядку не повернув, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути із [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 32926,89 грн та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді від 14.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване поштове повідомлення з відміткою про отримання останнім судової повістки. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] перебуває в трудових відносинах з позивачем з 07.03.2018. (а.с.11,12). Судом встановлено, що 10.04.2018 між ТОВ «АТП 2017», в особі директора [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від ТОВ «АТП 2017» кошти в сумі 45000,00 грн (а.с. 6). Згідно п.3 даного Договору, позика в сумі 45000,00 грн була надана Позичальнику шляхом видачі готівки в касі Позикодавця, що підтверджується видатковим касовим ордером №АП001224 від 16.04.2018 (а.с.7). Пунктом 2 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язався повернути позичені кошти до 10.04.2020. Згідно інших умов, а саме п.4 Договору позики, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення суми позики у повному обсязі, а Позичальник повинен виконати таку вимогу Позикодавця протягом 5-ти днів з моменту отримання такої вимоги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення даного Договору позики і передачі грошей [PERSON] особисто підписав видатковий касовий ордер згідно якого отримав від ТОВ «АТП 2017» грошові кошти в сумі 45000,00 грн (а.с.7). Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як вбачається із копії заяви [PERSON] від 10.04.2018, останній просив проводити відрахування із його заробітної плати по 1875,00 грн щомісяця в рахунок погашення боргу (а.с.8). Згідно журналу-ордеру по рахунку 37.8 (розрахунки з робітниками і службовцями по виданих позиках) позивачем було відраховано із заробітної плати відповідача [PERSON] 12073,11 грн за період роботи з 30.04.2018 по 31.10.2018 (а.с.15). Таким чином, несплачена сума боргу [PERSON] становить 32926,89 грн. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання згідно Договору не виконав. З 09.10.2018 відповідач відсутній на робочому місці. 25.01.2019 позивачем була направлена вимога відповідачу про дострокове повернення суми боргу, однак на час розгляду справи кошти позивачеві не повернуті (а.с.13). Отже, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 32926,89 грн повністю підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, а саме платіжного доручення №3447 від 06.06.2019, позивачем ТОВ «АТП 2017» при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн (а.с.2). На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved