Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11222954000 від 25.09.2007 року на предмет застави - автомобіль тип: легковий седан, марки Daewoo, модель Lanos, номер кузова [NUMBER], рік випуску 2007, д.р.н. [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу № 3681/09 від 14.09.2007 р., шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в особі уповноваженого представника позивача; надати право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем; витребувати у [PERSON] заставний автомобіль, комплект ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки [NUMBER] та передати у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс»; надати позивачу право вчиняти від імені відповідача усі дії необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов»язаних з використанням транспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388, у тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред»явлення автомобіля для огляду. Вимоги мотивує тим, що 25.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11222954000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 10130 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов»язання повернути кредит у повному обсязі в строк до 25.09.2014 р. зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом (надалі по тексту - кредитний договір). З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу належний йому автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], д.р.н. [NUMBER]. Згідно договору застави вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 56 843 грн. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого на користь останнього ПАТ «УкрСиббанк» відступив своє право вимоги заборгованості за укладеним з відповідачем кредитним договором № 11222954000 від 25.09.2007 р. Також 20.04.2012 року укладено Договір факторингу № 05/12-КВ між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», відповідно якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором № 11222954000 від 25.09.2007 р. Через неналежне виконання умов кредитного договору у відповідача станом на 04.11.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 63 572,37 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі - 41 004,52 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 5 738,98 грн., нарахованими відсотками на дату подачі позову - 8 030,07 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов»язання - 7 568,63 грн. та 3 % річних від простроченої суми - 1 230,17 грн. У зв»язку з цим ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов»язанням шляхом продажу предмету застави та укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст. ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». В судовому засіданні представник позивача Боярська Г.П. підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність вимог, пояснила, що позивачем не доведено факту передачі йому прав вимоги відносно відповідача, згідно укладених договорів факторингу, також за заявленим вимогами не зазначається сума заборгованості та вартість предмета застави, тому з боку позивача можуть бути зловживання шляхом відчуження спірного автомобіля за заниженою ціною, чим порушаться права відповідача, так як кредитний договір не розривається, крім того, [PERSON] не надсилалась претензія щодо заставного транспортного засобу і заборгованості, яку він сплачував ПАТ «УкрСиббанк», та на прохання відповідача йому не надавали документи про зміну кредитора у зобов»язанні; також просила застосувати строк позовної давності. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між Акціонерним коменційнеим інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11222954000, відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти у сумі 10130 дол. США для придбання автомобіля строком повернення до 25.09.2014 р. у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом (а.с. 12-29). Як передбачено у п. п. 2.1, 2.2 кредитного договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобов»язань в повному обсязі позичальника за договором позичальник передає в заставу, а банк приймає предмет застави - транспортний засіб марки Daewoo, модель Lanos, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий седан. За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 56 843 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов»язується відступити ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами, а останнє прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором (а.с. 63-66). Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що акт приймання-передачі наведений у додатку № 2, дата передачі - 27 квітня 2012 року, а за погодженням сторін на перенесення дати така дата не може бути пізніше 14 травня 2012 року. Також 20.04.2012 року було укладено Договір факторингу № 05/12-КВ між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», відповідно якого за умови, що ТОВ «Вердикт Фінанс» сплатив у повному обсязі ціну продажу ТОВ «Кредекс Фінанс» до або у дату передачі, передача набуває чинності та до ТОВ «Вердикт Фінанс» переходить право вимоги за кредитами з моменту підписання Акту приймання-передач, після чого останнє стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості і отримує відповідні права вимоги за кредитами. Акт приймання-передачі, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками у формі, викладеній в Додатку № 2 до цього договору, є доказом передачі (а.с. 67-69; пункт 2.3 договору факторингу). Проте ТОВ «Вердикт Фінанс» не надано Актів приймання-передачі, як обумовлено вищевказаним договорами факторингу, на підтвердження відступлення на користь позивача прав вимоги заборгованості за кредитним договором № 11222954000 від 25.09.2007 р. Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно, позивач зазначає, що відповідачем порушено умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 04.11.2013 року становить у розмірі 63 572,37 грн., що включає: заборгованість по кредиту - 41 004,52 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 5 738,98 грн., нараховані відсотки на дату подачі позову - 8 030,07 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов»язання - 7 568,63 грн. та 3 % річних від простроченої суми - 1 230,17 грн. Згідно ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойку), необхідні витрати та утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, в разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової плати за кредит є наступним, а саме: - банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; - терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов»язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуюючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов»язань позичальника за договором та/або «кредитним договором» та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит. Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства і відповідно до статі 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які неврегульовані цими актами; можуть відступитись від законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; можуть відступитись від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до статі 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяжування, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, у якій зазначена можливість продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Також пунктами 8.3, 8.4 кредитного договору обумовлено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку. У разі застосування позасудових засобів звернення стягнення у випадках, зазначених в п. 8.1 цього договору, банк надсилає позичальнику повідомлення відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У разі невиконання позичальником вимог, зазначених у повідомленні, про яке йдеться в п. 8.3 цього договору, банк здійснює звернення стягнення у порядку, передбаченому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Крім того, відповідно до п.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором можливо за умов обов'язкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця та невиконання позичальником цієї вимоги протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення. В обґрунтування вимог позивачем надано повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання від 30.04.2013 року на ім»я відповідача, разом з тим представлений список рекомендованих відправлень, які надсилались 08.01.2013 року, однак підтвердження про направлення [PERSON] зазначеної вимоги від 30.04.2013 року не надано, факт її отримання останнім представником відповідача заперечується та що саме направлялось відповідачу за поштовим реєстром 08.01.2013 року суду не доведено. Враховуючи зазначене, на підтвердження дотримання умов договору та вимог чинного законодавства позивачем суду не надано доказів про направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення усієї суми заборгованості, враховуючи, що строк дії кредитного договору визначений до 25 вересня 2014 року, а також повідомлення щодо процедури реалізації заставленого майна в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору. Крім того, ТОВ «Вердикт Фінанси», звертаючись з вимогою про звернення стягнення на заставлене майно, не визначило вартість предмету застави, що унеможливлює надати оцінку співмірності нарахованої позивачем суми заборгованості за кредитом із вартістю заставленого автомобіля, в той же час відповідно до положень Закону України «Про заставу», однією із вимог дотримання даної процедури є визначення початкової ціни предмету забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, що має можливе юридичне значення для правильного вирішення справи. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed