Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.05.2008 року виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [INFO] року померла - [PERSON], актовий запис №46. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №2-1299/09 від 09.04.2009 року, за [PERSON], визнано право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла [INFO] року. Так, згідно з Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [INFO] року помер - [PERSON], актовий запис №51. Після його смерті, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого, за адресою: [ADDRESS] Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], за життя, було складено заповіт, згідно з яким, все майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав - [PERSON] та [PERSON]. З урахуванням цього, останні мають право на спадщину за заповітом. Після чого, у встановлений законом строк, спадкоємці звернулись до Приватного нотаріуса Дніпропетровської районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Дніпропетровській області, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про, що було винесено відповідну постанову, оскільки, спадкодавцем за життя не було зареєстровано правовстановлюючого документу на житловий будинок, тобто, не підтверджується факт належності йому спадкового майна. У зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував належне йому право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 71,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], спадкоємці не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Так, згідно ст. 69 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та згідно п. 216 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину, на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється, зокрема, за заповітом. Цивільним законодавством передбачено регулювання правовідносин щодо здійснення права на спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт неможливості оформлення позивачами спадкових прав у встановленому законом порядку, а їх вимоги не порушують інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved