Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

сторони в шлюбі з 31.10.2016р., мають сина [PERSON], [INFO] 25.10.2018р. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він зловживав алкогольними напоями, сварився з нею, інше, через це припинили подружні стосунки, спільно не проживають, вона втратила до нього добрі почуття, просила розірвати шлюб. В суді [PERSON] позов підтримала, також пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він зловживав алкогольними напоями, сварився з нею, інше, через це припинили подружні стосунки, з вересня 2018р. спільно не проживають, вона не любить відповідача, має іншого чоловіка з яким перебуває у фактичних шлюбних стосунках, тому подальше збереження шлюбу є не доцільним і суперечить її інтересам, дала інші пояснення, настоює на розірванні шлюбу, від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач [PERSON] пояснив, що подружнє життя не склалось з вини позивачки, вона зловживала алкогольними напоями, не цікавилась сім'єю, зраджувала у подружній вірності, тому з вересня 2018р. спільно не проживають і не підтримують подружніх стосунків, дав інші пояснення, просить шлюб розірвати. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Із пояснень сторін, із долученого до справи свідоцтва про шлюб [NUMBER] та копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 4, 5) убачається, що сторони в шлюбі з 31.10.2016р., мають сина [PERSON], [INFO], у вересні 2018р. припинили подружні стосунки, проживають окремо. Як убачається із пояснень позивачки [PERSON], вона настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що має іншого чоловіка з яким перебуває у фактичних шлюбних стосунках, що подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] заперечує можливість примирення з позивачкою, теж просить про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, а отже суперечитиме їх інтересам, суд задоволює позов.

Outcome: approved