Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

ТОВ САВ-ТРАНС звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь 83 040,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 21.07.2015 року в м. Житомирі на перехресті вулиць [PERSON] - Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та [PERSON], який керував автобусом Сетра, д.н.з. [NUMBER], який належить ТОВ САВ-ТРАНС. Водій [PERSON] порушив п.п.8.7.3 ПДР України на перехресті вулиць [PERSON] Шевченка виїхав на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух, що призвело до зіткнення транспортних засобів та пошкодження автобуса Сетра д.н.з. [NUMBER]. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 25.02.2016 року [PERSON]В визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 11.05.2016 року постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 25.02.2016 року залишено без змін. Під час розгляду даної справи була призначена автотехнічна експертиза №8453 від 26.01.2016 року, яка встановила, що порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] є причиною даної пригоди і знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками. Відновлювальний ремонт автобуса Сетра, д.н.з. [NUMBER] становить 83 040,00 грн. Автомобіль Сузукі, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] на момент ДТП не був забезпечений страховим полюсом, а тому товариство позбавлене можливості відшкодування збитків страховою компанією. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні за недоведеністю. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] 21 липня 2015 року о 07 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Сузукі» держ. номер [NUMBER], виїхав на перехрестя з вул. Шевченка у напрямку вул. Фещенка-Чопівського та перед початком руху не переконався у безпечності маневру, виїхавши вказане перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору, здійснив зіткнення з автобусом «Сетра» держ. номер [NUMBER], який рухався по вул. В.Бердичівській в м.Житомирі. Внаслідок вказаний дій автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля «Сузукі» держ. номер [NUMBER] [PERSON], що підтверджується копією постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 25.02.2016 року (а.с.10-11) та копією постанови Апеляційного суду Житомирської області від 11.05.2016 року (а.с.12-14). Постанова набрала законної сили 11.05.2016 року. З постанови Апеляційного суду Житомирської області від 11.05.2016 року вбачається, що висновком судової авто технічної експертизи №8453 від 26 січня 2016 року згідно якої водій автомобіля «Сузукі» держ. номер [NUMBER] [PERSON] на перехрестя вулиць [PERSON] і Шевченка виїхав на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух. У діях водія [PERSON] у даній дорожній ситуації вбачається невідповідності вимогам п.8.7.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і доказуванню не підлягає. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. Як роз'яснено в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В судовому засіданні сторонами не заявлялось клопотання про призначення судової експертизи для встановлення розміру шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Заперечуючи розмір завданої шкоди відповідачем та його представником також не заявлено клопотання про призначення експертизи. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з довідки №68801554 від 21.07.2015 автобус «Сетра» держ. номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження передньої правої частини (а.с.15). Вартість запчастин на його відновлення та ремонт згідно товарного чеку ФОП Гречковський №129 від 20.08.2015 року складає 72 300,00 грн (а.с.16). Розмір збитків в сумі 83040, 00 грн. підтверджений актом виконаних робіт від 20.08.2015р. (а.с. 17). Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких правових підстав та наданих доказів позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню; підстав для його відмови судом не встановлено. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 830 грн. 40 коп.

Outcome: approved