Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на наступне. 07.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11165808000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 23761,40 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 09.06.2014 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль: тип ТЗ - легковий хетчбек, марка - Ореl, модель - Аstrа, номер кузова - VIN-[NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 05.06.2007 року РЕВ МРВ ДАІ м. Сєвєродонецька. Згідно Договору застави вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 118807,00 грн. Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11165808000 від 07.06.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11165808000 від 07.06.2007 року. На підставі вказаних Договорів від 20.04.2012 року та ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору застави, які укладені з відповідачем. Таким чином, ТОВ «Вердикт Фінанс» наділено правом застави та правом грошової вимоги, а ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» втратили такі права. Через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 06.12.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 290135,79 грн., яка складається з наступного: заборгованість по основній сумі - 144514,97 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам на дату відступлення права вимоги - 75443,90 грн., нараховані відсотки на дату подачі позову - 31102,80 грн., пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання - 34738,64грн., три проценти річних від простроченої суми - 4335,48 грн. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Проте, позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, чим не виконує умови Договору, автомобіль з усіма приналежностями (комплектом ключів, з державними номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію) фактично знаходиться у відповідача, позивач позбавлений можливості передати його новому покупцю на виконання Договору купівлі-продажу разом з усіма приналежностями, у позивача відсутні оформлені документально повноваження, необхідні для відчуження автомобіля, зняття його з обліку та на вчинення усіх інших необхідних для продажу дій. На адресу відповідача позивачем було направлено лист, у якому вимагалось виконати порушене зобов'язання або передати у володіння позивача заставлений автомобіль для його реалізації разом із довіреністю на право підпису та зняття автомобіля з обліку та усіма приналежностями до автомобіля: комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та номерними знаками. Однак, вимоги позивача не виконано, у звязку із чим він звернувся до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11165808000, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 23 761, 40 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 09.06.2014 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом. З умовами кредитного договору відповідач був ознайомлений в повному обсязі, про що свідчить його підпис на кредитному договорі від 07.06.2007 року. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини. Судом також встановлено, що при укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, та був спрямований на отримання кредиту та на його погашення, згідно з умовами даного договору. Таким чином, враховуючи, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, суд вважає, що принцип рівності сторін в договорі не порушено, а тому умови договору є обов'язковими для виконання сторонами договору, які його уклали. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з договором застави транспортного засобу № 74705 від 07.06.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], в забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11165808000 від 07.06.2007 року заставодавець надав в заставу автомобіль: тип ТЗ - легковий хетчбек, марка - Ореl, модель - Аstrа, номер кузова - VIN-[NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 05.06.2007 року РЕВ МРВ ДАІ м. Сєвєродонецька. Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11165808000 від 07.06.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11165808000 від 07.06.2007 року. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України у зобов'язанні [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» кредитор був замінений іншою особою, ТОВ «Вердикт Фінанс», внаслідок передання ПАТ «УкрСиббанк», а потім ТОВ «Кредекс Фінанс» відповідно ТОВ «Вердикт Фінанс» своїх прав за правочином (відступлення права вимоги), про що між ними був укладений письмовий договір. Тому, в даному випадку, суд вважає обґрунтованим та законним звернення ТОВ «Вердикт Фінанс» до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40352684 від 08.04.2013 року, до реєстраційного запису № 13604761 внесено зміни та зареєстровано звернення стягнення на підставі договору факторингу 05/12 КВ від 20.04.2012 року, ТОВ «Вердикт Фінанс». Згідно з повідомленням № 9075467_20.11.2013 від 20.11.2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» повідомило відповідача [PERSON] про його заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11165808000 від 07.06.2007 року та необхідність її погашення або передання предмету застави за договором застави транспортного засобу № 74705 від 07.06.2007 року у володіння позивача. Вказане повідомлення було надіслано відповідачу рекомендованим відправленням 29.11.2013 року, про що свідчить копія списку № 053150950310 згрупованих рекомендованих відправлень. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Фінанс» станом на 06.12.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем згідно кредитного договору № 11165808000 від 07.06.2007 року становить 290 135, 79 грн., яка складається з наступного: заборгованість по основній сумі - 144 514, 97 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 75 443, 90 грн., нараховані відсотки на дату подачі позову - 31102, 80 грн., пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання - 34 738, 64 грн., три проценти річних від простроченої суми - 4 335, 48 грн. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув, у зв'язку з чим наявна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Фінанс» у сумі 290135, 79 грн. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, та за таких обставин суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат у загальній сумі 3 753, 96 грн. підтверджується платіжними дорученнями про сплату судового збору № 5031 від 15.01.2014 року, № 5033 від 15.01.2014 року, № 5030 від 15.01.2014 року, № 5032 від 15.01.2014 року, № 5034 від 15.01.2014 року. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3 753 грн. 96 коп.

Outcome: approved