Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4-11024 від 21.04.2017 року в розмірі 18304,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.04.2017 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та гр. [PERSON] укладено кредитний договір № 4-11024, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 800 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2,00 % від суми кредиту щоденного нарахування, що становить 730 відсотків річних. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 21 квітня 2017 року. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого має заборгованість перед ТОВ «Інтеркеш Україна» в сумі 18\~304,00 грн., яка складається з наступного: 800,00 грн. заборгованість за кредитом; 11\~744,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 5\~760,00 грн. заборгованість за пенею. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість у розмірі 18\~304,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2019 року вказану позовну заяву прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справ из повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, 16.08.2019 року через канцелярію суду зареєстровано заяву представника ТОВ «Інтеркеш Україна» - адвоката Чорій Н.В. про розгляд справи без їхньої участі, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення вони не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву не подала, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 4-11024 від 21.04.2017 року, кредитор надає позичальнику грошові кошти в національній валюті на загальну суму 800,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити 2,00 % за кожний день користування коштами. Згідно з п. 1.2. вищевказаного договору, кредит надається позичальнику строком на 14 днів (дата видачі кредиту 21.04.2017 р., дата повернення кредиту 05.05.2017 р.), у будь-якому разі, договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору та не припиняє щоденне нарахування кредитором процентів (відсотків). Згідно з п. 1.3. договору, позичальник сплачує відсотки за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 2,00 % за календарний день, що становить 730 % річних за весь строк користування грошовими коштами. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору, у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Правовим наслідком порушення зобов`язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2017 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та гр. [PERSON] укладено кредитний договір № 4-11024, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 800 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2,00 % від суми кредиту щоденного нарахування, що становить 730 відсотків річних, строком на 14 календарних днів. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі № 4-11024 від 21.04.2017 року та на видатковому касовому ордері від 21 квітня 2017 року. Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості, позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого має заборгованість перед ТОВ «Інтеркеш Україна» в сумі 18\~304,00 грн., яка складається з наступного: 800,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11\~744,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 5\~760,00 грн. заборгованість за пенею. Судом встановлено, що позивачем на адресу [PERSON] було надіслано досудові вимоги про погашення заборгованості за вих. № 678700-4/7 від 28.03.2019 року та за вих. № 678700-4/7 від 12.05.2017 року. Даний факт підтверджується також копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з відміткою про вручення. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» 18\~304,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 4-11024 від 21.04.2017 року. У відповідності до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з\~відповідача [PERSON] належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1\~921,00 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 300,00 грн. витрат пов`язаних з досудовим врегулюванням повернення заборгованості, то така не підлягає задоволенню, так як такі витрати не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Згідно з приписами ст. ст.\~13,\~76,\~80,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial