Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 17 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт належності правовстановлюючого документу: свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 25 серпня 1978 року на ім'я [PERSON], померлого [INFO], зазначеного у свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого виконавчим комітетом Пустовійтівської сільської ради. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права приватної власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва 4,06 га. Він не може оформити спадкові права на вказану земельну ділянку, оскільки з наданих ним документів приватному нотаріусу неможливо встановити родинний зв'язок між ним і спадкодавцем. Так, у свідоцтві про його народження дані про батька (по-батькові - [PERSON]), не співпадають з даними спадкодавця, зазначеними у свідоцтві про смерть (по-батькові - [PERSON]). Тому йому рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним і спадкодавцем. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 19 грудня 2018 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи на 13 год. 30 хв. 11 січня 2019 року. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав та просив її задовольнити. ( а.с.28) Заінтересована особа приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л. І. у судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її обов'язкової участі суду не надала.(а.с.22, 27). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданому 25 серпня 1978 року, його батьками російською мовою вказані: «[PERSON], [PERSON]» (а.с.9). Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,06 га, виданий [PERSON] (а.с.7). Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] [PERSON] Помер [INFO] в с. Герасимівка Роменського району Сумської області (а.с.8). Приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л. І. відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встановити родинний зв'язок між ним і спадкодавцем: у свідоцтві про народження заявника дані про батька не співпадають (по-батькові - [PERSON]), не співпадають з даними спадкодавця, зазначеними у свідоцтві про смерть (по-батькові - [PERSON]) (а.с.11). З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту родинних відносин. При розгляді даної заяви судом застосовані норми права: Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Мотиви суду З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що різне написання по-батькові батька заявника у свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть, заважає йому реалізувати свій законний інтерес, спрямований на оформлення спадщини після свого батька, що являється підставою для задоволення даної заяви. Крім того, на підставі досліджених документів, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає встановленою обставину родинного зв'язку між [PERSON] та заявником, що також є підставою для задоволення заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], який помер [INFO]. Встановлення даного факту створює заявнику умови для здійснення особистого майнового права - отримання спадщини після батька. Заявник звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, оскільки є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році (категорія 2), що стверджується посвідченням серії А № 012616 (а.с.10), тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України. Суд

Outcome: approved