Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати стягнути з відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 21.01.2003 вона уклала шлюб із [PERSON] , який вони зареєстрували у Старомізунській сільській раді Долинського району Івано-Франківської області. Від шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу на перших порах у них була нормальна сім`я. Проте з часом відносини між ними почали погіршуватись. Як виявилось, причиною цього стала подружня зраза з боку чоловіка. Заради збереження сім`ї позов про розірвання шлюбу тоді не подавала. Однак, відповідач і далі продовжував зраджувати їй, що призвело до постійних сварок та конфліктів. За останні пів року вони практично перестали спілкуватися, у них відсутні будь-які спільні інтереси, спільне господарство не ведуть, тому станом на сьогодні шлюбні стосунки фактично припинені і носять чисто формальний характер. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, надання строку на примирення не виправить шлюбних відносин, а тільки погіршить їх. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву (а.с. 24), в якій вона просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 23.04.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 14.05.2021 від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, в якій вона позов підтримала та просила його задовільнити, строк на примирення не надавати. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 24.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 04.08.2021 суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі з 21.01.2003 перебувають у шлюбі, який зареєстрований в с. Старий Мізунь Долинського відділу реєстрації актів громадянського стану, запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 21.01.2003 виконкомом Старомізунської сільської ради (а.с. 2). Судом встановлено, що за час шлюбу у сторін [INFO] народилася [PERSON] , на що вказує запис у паспорті № [NUMBER] , виданому 27.11.2017, та 23.11.2009 - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.11.2009 виконкомом Старомізунської сільської ради (а.с. 5). Згідно з довідкою про склад сім`ї та проживання № 331 від 20.04.2021, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , входять доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши зміст письмової заяви позивачки, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не складається, позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям, відповідач заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Тому в частині позовних вимог про розірвання шлюбу позов підлягає до задоволення. Крім того, позивачка просить дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. Однак, дочка [PERSON] , [INFO] , вже досягла 18 років, тому вона сама вправі приймати рішення щодо свого місця проживання, тому в цій частині позову слід відмовити. Щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , то, беручи до уваги відсутність заперечень від відповідача з даного приводу та фактичне проживання дитини разом з матір`ю, суд вважає, за необхідне залишити її проживати з позивачкою. Також позивачка просить після розірвання шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] їй не змінювати, що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: шлюб між сторонами слід розірвати, прізвище чоловіка позивачці після розірвання шлюбу не змінювати, малолітню [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю, а за повнолітньою [PERSON] , [INFO] , залишити право визначатись самостійно з приводу місця проживання, відповідно в цій частині позовних вимог відмовити. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 908 грн та 2000,00 витрат за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 11, 12). Однак, враховуючи часткове задоволення позову, а також те, що згідно з актом виконаних робіт (а.с. 10) у вартість послуг ввійшло представництво сторін (800 грн), яке фактично не здійснювалось, витрати за професійну правничу допомогу слід стягнути частково, в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: partial