Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» (далі Позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та [PERSON] (Відповідач), був укладений Кредитний договір №22-Н/11/93/ФО (Кредитний договір), згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10 000, 00 грн., під 25% річних, на поточні потреби, строк повернення кредитних коштів не пізніше 25.10.2016 року, якщо тільки не буде застосовано іншого терміну. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідач зобов'язаний повернути кредитні ресурси не пізніше 25.10.2016 року, та щомісячно сплачувати відсотки у розмірі 25% річних, ануїтет ним платежем у розмірі 295,74 грн. Крім того, п.10.1. зазначеного Договору, передбачена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а саме, сплата пені в розмірі 0,2% відсотка від простроченої суми, розрахованої за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим Договором. 30.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» укладено Договір факторингу №30/08-13. Відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором №22-Н/11/93/ФО від 26.10.2011 року. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. 30.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» укладено Договір відступлення права вимоги №3А, за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набула права кредитора за Кредитним договором №22-Н/11/93/ФО, укладеного 26.10.2011 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та гр. [PERSON] Внаслідок укладених договорів відбулося заміна кредитора, а саме Позивач набув статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором №22-Н/11/93/ФО від 26.10.2011 року. Оскільки Відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконує, у строки, обумовлені договором, кредит та проценти за його користування не сплачує, у зв'язку з чим, існує заборгованість, яка станом на 30.09.2013 року, дорівнює 14 015, 18 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом -9 830,46 грн.; - строкова заборгованість за відсотками - 27, 31 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 4 157, 71 грн. просять вказану суму заборгованості, а також витрати, понесені зі зверненням до суду, стягнути з Відповідача, у судовому порядку. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, представник позивача, правом присутності у судовому засіданні не скористувався, наполягав на задоволенні позову, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення, про що надав суду письмову заяву. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи двічі повідомлявся, належним чином. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Суд, оцінюючи відповідно до ст.212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, згідно Кредитного договору №22-Н/11/93/ФО від 26.10.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та [PERSON], останньому надано кредитні кошти, на поточні потреби, у розмірі 10 000, 00 грн., під 25% річних, строком повернення кредитних коштів не пізніше 25.10.2016 року, якщо тільки не буде застосовано іншого терміну, що підтверджується копією укладеного Договорів (а.с.5-13). Відповідно до умов Кредитного договору Відповідач зобов'язаний повернути кредитні ресурси не пізніше 25.10.2016 року, та щомісячно сплачувати відсотки у розмірі 25% річних, ануїтет ним платежем у розмірі 295,74 грн. Крім того, п.10.1. зазначеного Договору, передбачена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а саме, сплата пені в розмірі 0,2% відсотка від простроченої суми, розрахованої за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим Договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Проте, [PERSON] порушив свої зобов'язання, шляхом невиконання суттєвих умов кредитного договору, що призвело до погіршення стану Позивача, як кредитора, та вимоги від останнього щодо дострокового повернення кредиту. Як убачається з матеріалів справи сума неповернутих коштів, станом на 30.09.2013 року, складає - 14 015, 18 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом -9 830,46 грн.; - строкова заборгованість за відсотками - 27, 31 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 4 157, 71 грн. У відповідності до вимог ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Оскільки, [PERSON] прострочено повернення чергової частини позики, Позивач вправі вимагати дострокового повернення частини позики що залишилась. Згідно умов Договору факторингу №30/08-13 від 30.08.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ», Банк відступає свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з Боржниками (у тому числі… за Кредитним договором №22-Н/11/93/ФО від 26.10.2011 року), право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі, пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а.с.29-28). Договором відступлення права вимоги №3А від 30.08.2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» підтверджено набуття останнім права кредитора за Кредитним договором №22-Н/11/93/ФО, укладеного 26.10.2011 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та гр. [PERSON] (а.с.29-40). Згідно вимог ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права та обов'язки первісного кредитора у зобов'язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, вимоги Позивача в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором, є доведеними. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 229,40 грн. - судового збору, також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved