Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

ТОВ «Агропартнер-1» звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області(надалі ГУ Держгекадастр), [PERSON], Фермерського господарства «Левада-2012»(надалі ФГ «Левада-2012») про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-9169-СГ від 19.04.2016 р. «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», визнання нікчемним договору оренди землі від 24.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Левада-2012». Позивач та Хмельницька РДА 01.08.2008 року уклали договір оренди земельних ділянок №344, згідно якого товариство прийняло в строкове, платне користування земельні ділянки площами 40 та 30 га із земель державної власності розташовані за межами населених пунктів на території Миколаївської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області загальною площею 70,00 га строком на 10 років. Договір зареєстровано в Хмельницькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за №040874300002 від 6.08.2008 року. З моменту укладення договору та на даний час позивач користується земельною ділянкою та використовує її для товарного сільськогосподарського виробництва. 19.04.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ №22-9169-СГ«Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», згідно якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації за рахунок безоплатного права, яка знаходиться в межах ділянки орендованої позивачем у відповідності до договору оренди №344. 12.05.2016 року [PERSON] провів реєстрацію речового права у державному реєстрі на підставі правовстановлюючого документу. 24.10.2016 року [PERSON] та Фермерське господарство «Левада-2012», уклали договір оренди землі, у відповідності до якого земельна ділянка площею 2,0 га кадастровий номер [NUMBER] передана в оренду строком на 49 років. 02.11.2016 року договір оренди зареєстровано в реєстрі речових прав,номер запису 17318476. 09.04.2017 року, з відомостей розміщених у Публічній кадастровій карті України позивачеві стало відомо про порушене право, оскільки ГУ Держгеокадастр у Хмельницькій області розпорядився земельною ділянко на свій розсуд без відома орендаря та без його згоди. Належним чином виконуючи договірні зобов'язання за договором оренди №344, маючи право на переважене поновлення договору оренди землі, позивач звернувся з позовом про захист порушеного права, вважаючи договір автоматично поновленим та продовжуючи використовувати орендовану землю. В свою чергу ГУ Держгеокадастр, порушуючи ст.116 Земельного кодексу, ст..9 Закону України «Про оренду землі», здійснив відчуження земельної ділянки, не припинивши право користування позивача. Укладений правочин щодо оренди землі з ФГ «Левада-2012» є нікчемним з підстав порушення публічного порядку(ст.ст.203, 228 ЦК України). Після відкриття провадження у справі, до судового засідання,позивач уточнив позовні вимоги в частині другої позовної вимоги та просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:17318476 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER]. Реєстрація договору оренди земельної ділянки підлягає скасуванню, оскільки є похідним від незаконного рішення Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити. В судових дебатах зауважив про фактичну зміну кредитора(власника землі) у орендних правовідносинах. При цьому новий власник не повідомив про зміну орендаря ТОВ «Агропартнер-1», що і зумовило наявність судового спору. Також в судових дебатах зауважено про вимогу щодо скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди індексний номер:17318476 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER]. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області позов не визнало. Подано відзив на позов, відповідач висловив позицію, що спірний наказ щодо розпорядження земельною ділянкою винесено правомірно та у спосіб, встановлений чинним законодавством України. Право позивача щодо оренди за договором №344 є припиненим та не поновлювалось. Позивачем не доведена підставність звернення до суду за захистом порушеного права. [PERSON] направив в судове засідання уповноваженого представника, яка зауважила про неправильно обраний спосіб захисту порушених прав, невірне застосування норм матеріального права, оскільки приватизація, тобто безоплатне набуття права на землю не є відчуження земельної ділянки в розумінні З.У. «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», а тому недоречним є посилання позивача на ч.4. ст..9 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає заборону відчуження земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди орендаря. Відповідачі по справі [PERSON], ФГ «Левада-2012» подали письмовий відзив на позов, за яким вважають позов безпідставним, оскільки орендні правовідносини позивача є припиненими. Фактичне використання позивачем земельною ділянкою незаконне. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти та відповідаючи їм правовідносини. 01 серпня 20108 року між Хмельницькою районною державною адміністрацією та Дочірнім підприємством «Агропартнер»(правонаступник ТОВ «Агропартнер-1») укладено договір оренди земельних ділянок площею 70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років, починаючи з дати реєстрації. Договір зареєстровано в Хмельницькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за №040874300002 6 серпня 2008 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження строку дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. При зміні орендаря договір оренди не зберігає чинності. 19.04.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ №22-9169-СГ«Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», згідно якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації за рахунок безоплатного права, яка знаходиться в межах ділянки орендованої позивачем у відповідності до договору оренди №344. 12.05.2016 року [PERSON] провів реєстрацію речового права у державному реєстрі на підставі правовстановлюючого документу. 24.10.2016 року [PERSON] та Фермерське господарство «Левада-2012», уклали договір оренди землі, у відповідності до якого земельна ділянка площею 2,0 га кадастровий номер [NUMBER] передана в оренду строком на 49 років. 02.11.2016 року договір оренди зареєстровано в реєстрі речових прав,номер запису 17318476. За результатами проведення земельно-технічної експертизи, відповідно до висновку експерта від 25.06.2018 року поданого суду як доказ у відповідності до ч.3. ст..102 ЦПК, констатовано накладення земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,0 га на земельну ділянку площею 70,00 га за договором оренди №344 від 01.08.2008 року, що передана Хмельницькою РДА ДП «Агропартнер». ТОВ «Агропартнер-1» звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як розпорядника земельних ділянок, що знаходяться за межами населених пунктів, в червні 2018 року, повідомивши про намір скористатись своїм наміром на поновлення договору оренди земельних ділянок від 01.08.2008 року №344; додав проект додаткової угоди, що підтверджується листом від 18.06.2018 року. ГУ Держгеокадастр у Хмельницькій області листом від 16.07.2018 року повідомили про відсутність наміру на продовження договору оренди з ТОВ «Агропартнер-1», оскільки останній пропустив двомісячний строк звернення щодо поновлення договору, не надав витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки та агрохімічні паспорта земельних ділянок. Зауважено про намір включити орендовану земельну ділянку до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які пропонуються до продажу на земельних торгах. За правилами ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, припинення дії, яка порушує право. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу. Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.(Постанова Великої палати Верховного Суду від 4.09.2018 року, справа № 915/127/18). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Такимм чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року Справа № 594/376/17-ц). Суть поновлення договору оренди у випадку користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування(що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору), полягає у тому, що орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.(Постанова Верховного Суду від 10 .09.2018 року №920/739/17). Аналізуючи земельні відносини між сторонами, суд приходить до висновку що пролонгація договору оренди №344 від 1.08.2008 року не відбулась. Позивач звернувся до орендодавця, ГУ Держгеокадастр у Хмельницькій області,який на момент звернення, передав свої права щодо земельної ділянки [PERSON], з порушенням строків передбачених п.3.2. Договору №344 оренди земельних ділянок від 1.08.2008 року. Суду не представлено доказів, що позивач володів інформацією на момент звернення до орендодавця щодо нового власника орендованої земельної ділянки. Рішення ГУ Держгеокадастр у Хмельницькій області щодо відмови у пролонгації договору не оскаржувалось у судовому порядку. Проте, з врахуванням чинності на момент оформлення спірного рішення-наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-9169-сг«Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» права користування позивачем частиною земельною ділянки за договору оренди №344 від 01.08.2008 року, що передана у власність, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову в частині визнання незаконним та скасування наказу №22-9169-сг від 19.04.2016 року. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, видаючи наказ №22-9169-СГ від 19.04.2016 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», в порушення вимог Земельного кодексу України, розпорядилось земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, частина якої перебувала в користуванні ТОВ «Агропартнер-1», тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що предмет спору, а саме відносини щодо користування земельної ділянки переданої у власність [PERSON] та частина якої перебуває у користуванні ТОВ «Агропартнер-1» за договором №344 від 1.08.2008 року, є актуальним та не припинив існування. ТОВ «Агропартнер-1» фактично користується орендованою земельною ділянкою, та його право оренди не є оспореним. [PERSON] отримав за наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, №22-9169-СГ від 19.04.2016 року земельну ділянку, що перетинається/накладається з орендованою земельною ділянкою. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом(ч.5 ст.116 Земельного кодексу). Земельним кодексом ст.116 регламентовано підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності як шляхом приватизації, так і через аукціони. Закон України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» визначає правові, організаційні та фінансові засади регулювання суспільних відносин, що виникають у процесі відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності. Таким чином, посилання представника [PERSON] на З.У. «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» є безвідносним до предмету спору та відносин, які склались щодо земельної ділянки, яка перебувала в державній власності та шляхом безоплатної приватизації набута у власність з наступною передачею в оренду. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.(ст..19 Конституції України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб'єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб'єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо судом буде встановлено, що суб'єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. (Постанова Великої палати Верховного Суду від 4.09.2018 року, справа № 915/127/18). В даному разі, враховуючи позицію Великої палати Верховного Суду, диспозитивність цивільного процесу, суд констатує невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а тому в цій частині позовних вимог щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17318476 від 02.11.2016 року року стосовно земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], приходить до висновку- відмовити. Суд не бере до уваги, вимоги представника позивача щодо зміни позовних вимог в судових дебатах щодо скасування запису про проведену державну реєстрацію оренди, оскільки вказані дії суперечать ч.3.ст.49 ЦПК в частині права позивача змінити предмет та підставу позову на стадії підготовчого провадження. У судових дебатах виступають з промовами(заключним словом) учасники справи.У цих провах можна посилатись лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні(ст..242 ЦПК). Судові витрати у виді судового збору підлягають відшкодуванню з [PERSON], ГУ Держгеокадастр пропорційно сумі задоволених вимог - 1762,00 грн., з кожного по 881 грн. Визначаючи суму витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує результат розгляду справи, тривалість часу, затраченого представником позивача у судових засіданнях, а також час, затрачений представником на складання позовної заяви, підготовку необхідних документів до суду, встановлений розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи в суді і участі представника позивача в судових засіданнях, складність справи, обсяг робіт, у зв'язку із чим приходить до висновку про стягнення з відповідачів [PERSON], ГУ Держгеокадастр витрат на правову допомогу на користь позивача 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved