Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шабо» звернулось до суду з позовом до [PERSON], Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - відділ Держземагентства у Білгород-Дністровського району Одеської області, Сільськогосподарський кооператив «Шаболат» про визнання недійсними розпоряджень та визнання недійсними та скасування Державних актів на право власності земельні ділянки, вказуючи, що вважають Розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області №1190/2005 від 18 листопада 2005 року «Про передачу у власність громадянам України земельних ділянок на території Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» в частині передачі у власність [PERSON] двох земельних ділянок на території Шабівської сільської ради, Рішення Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 17 листопада 2005 р. «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянам [PERSON] та [PERSON]» в частині погодження технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власниці земельної частки (паю) [PERSON], а також видані на підставі цих документів Державні акти на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] такими, що винесені з численними порушеннями норм діючого законодавства, такими, що порушують права позивача, тобто такими, що підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Судові засідання по справі неодноразово відкладалися за клопотаннями сторін з метою надання їм можливості врегулювати спір в позасудовому порядку шляхом укладення мирової угоди. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки позовні вимоги були уточнені позивачем, суд розглядає справу з урахуванням такого уточненя позову. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити з мотивів, викладених у позові. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв на адресу суду не надавала. Представник відповідача - Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області у судовому засіданні з позовними вимогами не погодився та просив суд відмовити у задоволенні позову, з мотивів, які були викладені у запереченнях на позов. Представник відповідача - Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу за відсутності представника Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділу Держземагентства у Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу за відсутності представника Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Сільськогосподарського кооперативу «Шаболат» у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу за відсутності представника Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 серпня 1996 року відповідач [PERSON] одержала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0138175, виданий 20.08.1996 року, у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП ім. Леніна розміром 5,2 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі, який було зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №175 від 20.08.1996 року. Далі, 04.02.2000 року, КСП імені Леніна було перетворене в СК «Шаболат». 15.02.2002 року загальними зборами СК «Шаболат» був затверджений перелік майна кооперативу, яке не підлягає паюванню відповідно до чинного законодавства, до якого увійшли багаторічні насадження, в т.ч. виноградники балансовою вартістю 2486 тис. грн. 21.04.2004 року укладено договір про спільне володіння, користування та розпорядження земельними частками (паями), які знаходяться у спільній власності, між [PERSON] з одного боку та членами СК «Шаболат» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - з іншого боку. 10.06.2004 року, на підставі договору від 21.04.2004 року про спільне володіння, користування та розпорядження земельними частками (паями), які знаходяться у спільній власності, на ім'я [PERSON] був виданий Державнй акт на право власності на земельну ділянку площею 340,75 га серія ОД №015694, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №323/26, з планом меж земельної ділянки, а також з додатком про перелік співвласників. З вказаного додатку вбачається, що співвласниками земельної ділянки площею 340,75 га серед інших, зазначені, зокрема, відповідач [PERSON], та інші особи. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2004 року у справі №2-2387/2205 за позовом був накладений арешт на всю земельну ділянку площею 340,75 га. Цей арешт був лише скасований 10.06.2005 року при винесенні рішення по вказаній справі. 17.11.2004 року за наслідками зборів власників земельних паїв СК «Шаболат» складено протокол №2. На вказаних зборах була присутня [PERSON] Пунктом 3 у порядку денному зборів було питання про виділення з єдиного масиву співвласників земельних ділянок, бажаючих індивідуально вести товарне сільгоспвиробництво починаючи зі сторони «гнилища». Рішення з цього питання не прийнято через відсутність кворуму на загальних зборах. 14.12.2004 року за наслідками проведених зборів, оформлених протоколом №3, (36 осіб власників земельних паїв СК «Шаболат»), прийнято рішення про початок виділення земельних ділянок пайщикам, земельні ділянки яких знаходяться в масиві №41 з боку «гнилища» (звалище села). 16.01.2005 року було складено чотири акти про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі: 1) акт про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСГП ім. Леніна власнику сертифікату серії ОД №0155957 [PERSON], яким підтверджується передача [PERSON] земельної ділянки за [NUMBER], розташованої на масиві №41 в розмірі 3,62 га., в т.ч. під багаторічними насадженнями 3,62 га; 2) акт про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСГП ім. Леніна власнику сертифікату серії ОД №0155957 [PERSON],яким підтверджується передача [PERSON] земельної ділянки за [NUMBER] розташованої на масиві №41 в розмірі 3,48 га (фізичних), в т.ч. під багаторічними насадженнями 3,48 га; 3) акт про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСГП ім. Леніна власнику сертифікату серії ОД №0138175 гр. [PERSON], яким підтверджується передача в натурі [PERSON] земельної ділянки за [NUMBER] розташованої на масиві №41 в розмірі 1,60 га., в т.ч. під багаторічними насадженнями 1,60 га; 4) акт про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСГП ім. Леніна власнику сертифікату серії ОД №0138175 гр. [PERSON], яким підтверджується передача в натурі [PERSON] земельної ділянки за [NUMBER] розташованої на масиві №41 в розмірі 5,49 га (фізичних), в т.ч. під багаторічними насадженнями 5,49 га. Підписи суміжних власників та землекористувачів, а також керівника СК «Шаболат» у вказаних актах відсутні. Однак, розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області №968/2005 та від 19.09.2005 року та №967/2005 від 19.09.2005 року, якими [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі земельної частки (паю) були приняті лише 19 вересня 2005 року, тобто через вісім місяців після складання вищевказаних актів прийому та передачі земельнх ділянок. А розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області за №1190/2005 від 18.11.2005 року, на яке дається посилання в актах від 16.01.2005 року, прийняте взагалі лише через 10 місяців після складання вищевказаних актів від 16.01.2005 року. 11.03.2005 року загальними зборами СК «Шаболат» затверджено рішення про продаж позивачу - ТОВ «Агрофірма Шабо» багаторічних насаджень - виноградних кущів в масивах №41 та №43 на площі 144,67 га в кількості 285070 шт. На підставі вказаного рішення 11.07.2005 року між СК «Шаболат» та ТОВ «Агрофірма Шабо» укладено договір купівлі-продажу багаторічних насаджень, за яким СК «Шаболат» продав, а ТОВ «Агрофірма Шабо» придбало багаторічні насадження загальною кількістю 285070 кущів в масиві №41, №43 на площі 144,67 га в селі Шабо. Прийняття-передача багаторічних насаджень підтверджується відповідним актом від 04.10.2005 р. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.06.2005 року по справі №2-2387 винесено рішення, яким суд визнав частково недійсним договір від 21.04.2004 року про спільне володіння, користування та розпорядження земельними частками (паями) між [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з іншого боку; визнав незаконним і скасував державний акт від 10.06.2004 року на право власності на земельну ділянку площею 340,75 га, та зобов'язав посадових осіб Білгород-Дністровської райдержадміністрації видати позивачам державні акти на право власності на земельну частку (пай) на землях, які знаходяться в колективній власності колишнього КСП ім. Леніна розміром 5,2 в умовних кадастрових гектарах. З цього судового рішення вбачається, що акти про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 16.01.2005 року не могли бути складені [PERSON] в січні 2005 року, оскільки на цю дату судом ще не було постановлене рішення від 10.06.2005 року, а станом на 16.01.2005 р. і Державний акт від 10.06.2004 р. на право власності на земельну ділянку площею 340,75 га на ім'я [PERSON], і договір оренди від 21.04.2004 р. були чинними. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.06.2005 року по справі №2-2387/22005 скасовано арешт земельної ділянки площею 340,75 га., яка згідно Державного акту належала [PERSON] Копія ухвали направлена для виконання до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори, Земельного кадастрового центру, Білгород-Дністровській РДА та СК «Шаболат». У зв'язку з існуванням вищевказаного судового арешту, одержання 16.01.2005 року ділянок в натурі, складання технічної документації та підписання актів від 16.01.2005 року начальником Білгород-Дністровського районного відділу державних ресурсів і головою Шабівської сільської ради Білгород-Днітсровського району Одесьокї області, за якими чотири земельні ділянки були передані в натурі [PERSON] та [PERSON] є незаконними, тобто такими, що суперечать вимогам діючого законодавства. Як було вказано раніше, лише через 8 місяців після складання актів від 16.01.2005 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією приймаються розпорядження від 19.09.2005 р. №967/2005 та від 19.09.2005 р. №968/2005, якими [PERSON] та [PERSON] надаються дозволи на розробку технічної документації по передачі земельної частки (паю) в натурі на території Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто, технічна документація на вищевказані земельні діялнки була виготовлена до одержання відповідного дозволу, а самі земельні ділянки на момент їх передачі в натурі знаходились під арештом. Листами Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28.09.2005 р. №П-728 ПП та від 28.09.2005 р. №П-730 «ВКФ «Стелхен» доручено розробити технічну документацію по передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності колишнього КСГП ім. Леніна загальною площею 5,2 га в умовних кадастрових гектарах, на території Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 19.09.2005 р. №967/2005. З цього листа вбачається, що дозвіл на розробку технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельні ділянки, як це передбачено ст. ст. 15, 184 ЗК України та ст. ст. 25, 30, 55, 56 Закону України «Про землеустрій», не надався. 17.11.2005 року ПП ВКФ «Стелхен» було складено технічне завдання на розробку технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянам [PERSON] та [PERSON], яке було затверджено начальником Білгород-Дністровського районного відділу земельних ресурсів. Також, 17.11.2005 року, тобто у день видачі вищевказаного технічного завдання, Білгород-Дністровський районний відділ земельних ресурсів листом №1330 погодив технічну документацію із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянам [PERSON] та [PERSON] Тобто, технічна документація була затверджена в той же самий день коли було видане і затверджене технічне завдання на її робробку. Технічне завдання від 17.11.2005 р. було видане і затверджене на виділення земельних часток в натурі, а не на розробку технічної документації зі складання державних актів. 17.11.2005 року Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області за №1330 було прийняте рішення «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянам [PERSON] та [PERSON].». Це рішення в частині видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки, прийняте Шабівською сільською радою, є таким, що прийнято поза межами компетенції сільської ради та в порушення вимог ч. 3 ст. 122 ЗК України, оскільки вказані земельні ділянки загальною площею 14,19 га знаходяться за межами населеного пункту. 18.11.2005 року прийняте розпорядження Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області за №1190/2005 «Про передачу у власність громадянам України земельних ділянок на території Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». До вказаного розпорядження додається додаток, в якому наведений список громадян, яким передаються безоплатно у власність земельні ділянки, а саме - [PERSON] та [PERSON] Однак, цей Додаток до розпорядження головою Білгород-Дністровської районної державної адміністрації не підписаний. Також суд звертає увагу на те, що це розпорядження прийнято через 10 місяців після складення актів приймання-передачі земельних ділянок від 16.01.2005 року, в яких наявні посилання на дане розпорядження, а також на той факт, що на наступний день після затвердження технічного завдання на розробку технічної документації від 17.11.2005 року у розпорядженні №1190/2005 відсутнє посилання на «Схему поділу земель колективної власності на земельні ділянки членам СК «Шаболат», площею 3892,13 га», складання і затвердження якої є обов'язковим, відповідно до вимог чинного законодавства, при поділі в натурі між пайщиками земель сільськогосподарського кооперативу, а також відсутнє посилання на розпорядження про надання [PERSON] або [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації зі складення державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до листа Відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області від 23.05.2013 р. №03-01-14/1274, у відділі відсутня технічна документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянам [PERSON], [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП ім. Леніна. 08.12.2005 року відбулися збори власників земельних паїв масиву №41, колишнього КСП ім. Леніна, зайнятого багаторічними насадженнями ТОВ «Агрофірма Шабо», на яких вирішувалося питання про розподіл земельних ділянок в масиві №41, на яких розташовані багаторічні насадження ТОВ «Агрофірма Шабо». За результатами голосування було вирішено розподілити земельні ділянки з №763 по №776 не шляхом жеребкування, а за списком, згідно викопіювання, виготовленого ПП ВКФ «Стелхен». За наслідками голосування 15 осіб щодо розподілу земельних ділянок в масиві №41, на яких знаходяться виноградники ТОВ «Агрофірма Шабо», земельна ділянка за [NUMBER] була розподілена не [PERSON], а [PERSON] Відповідач [PERSON] серед осіб, яким було вирішено виділити конкретні ділянки з визначенням їх номеру, відсутня. Рішення про визначення місцезнаходження земельних ділянок, що мають бути передані у власність [PERSON], загальними зборами членів КС «Шаболат» не приймались. Про вказані обставини свідчить протокол загальних зборів власників земельних паїв масиву №41 від 08.12.2005 р., а також довідка КС «Шаболат» від 03.06.2013 р. №66, наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 185). 19.01.2006 року відповідачем [PERSON] було отримано Державний акт на право власності на спірні земельні ділянки. Однак, при видачі вищевказаних Державних актів були допущені наступні порушення норм діяючого законодавства. Так, пунктами 1, 2, 4 та 5 Указу Президента України від 08.08.1995 р. №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Порядок організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року №122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)». Вимоги до технічної документації зі складання Державних актів на право власності на земельну ділянку передбачені пунктом 1.16 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 р. за №354/3647. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Оскільки в межах масиву №41 земельні ділянки мали отримати більш ніж 30 пайовиків, то Білгород-Дністровська районна державна адміністрація, у відповідності до абзацу 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», була зобов'язана прийняти рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території всіх земельних ділянок. Розроблення проекту для окремих осіб та на частину земель законом не передбачено та не допускається. У матеріалах справи наявний лист Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 30.04.2013 р. №866/02-20, відповідно до якого проект організації території земельних часток, паїв із земель колективної власності колишнього КСП ім. Леніна у земельно-обліковій документації Шабівської сільської ради не значиться (т.1 а.с. 184). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. Особам, які мають право на виділення їм у натурі (на місцевості) двох чи більше земельних часток (паїв) із земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, земельні ділянки за їх бажанням виділяються єдиним масивом (ч.1 ст. 4 Закону). Навіть якщо особа має право на виділення їй у натурі двох чи більше земельних часток (паїв), ділянка має відводитись єдиним масивом. У даному випадку відповідач, маючи право на один пай, одержала не одну, а дві земельні ділянки, з оформленням двох державних актів на право власності на земельні ділянки. Вказане є порушенням ч. 2 ст. 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідно до якої власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] виділено дві земельних ділянки замість однієї. Частина 2 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Аналогічну норму містить ч. 3 ст. 122 ЗК України. Масив №41 земель сільськогосподарського призначення розташований за межами населеного пункту, тому, виходячи з норм ст. 16, 25, 118, 186, п. 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України 25.10.2001 р. та ч. 2 ст. 5 Закону №899-IV, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області не мала права приймати рішення «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянам [PERSON] та [PERSON].», оскільки таке погодження відноситься до компетенції Білгород-Дністровської районної державної адміністрації. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Однак, матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Необхідною умовою видачі Державного акту на землю власникам земельних часток (паїв) є протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджений районною державною адміністрацією. З листа Відділу Держземагентства у Білгород-Дністровському районі Одеської області від 23.05.2013 р. №03-01-14/1274 вбачається, що у відділі відсутня технічна документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянці [PERSON], із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП ім. Леніна (т.1 а.с. 208). Пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 р. №122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» передбачають, що організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Таким чином, оформлення технічної документації та виготовлення державних актів для відповідачів могло здійснюватися виключно на підставі проекту землеустрою щодо організації території. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 р. №122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», розподіл земельних ділянок у натурі може здійснюватися виключно шляхом проведення загальних зборів не менш ніж 2/3 власників паїв. За наслідками проведення таких зборів складається протокол, який має бути підписаний всіма власниками паїв, який прийняли участь в зборах, а також головуючим та секретарем зборів. Пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 р. №122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» передбачає, що розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації на зборах не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), які мають право на їх отримання у натурі, або їх представників згідно із списком, що додається до проекту. Розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників такими методами - за списком (складається в алфавітному або іншому порядку, визначеному рішенням зборів) або шляхом жеребкування - у разі відсутності згоди щодо розподілу за списком (п. 8 постанови). Результати розподілу оформляються протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів (п. 9 постанови). До протоколу додаються: список реєстрації власників земельних часток (паїв) або їх представників, які взяли участь у розподілі, із зазначенням номерів вибраних ними земельних ділянок згідно з проектом, засвідчених їх підписами. Кожен аркуш зазначеного списку підписується головуючим та секретарем зборів і скріплюється печаткою сільської, селищної, міської ради чи райдержадміністрації; та схема розташування земельних ділянок згідно з проектом із зазначенням номерів земельних ділянок та номерів їх власників (за списком). За наслідками одностайного голосування 15 осіб щодо розподілу земельних ділянок в масиві №41, земельна ділянка за [NUMBER] була розподілена не [PERSON], а [PERSON] Вказані обставини підтверджуються протоколом загальних зборів власників земельних паїв масиву №41 з земель колективної власності колишнього КСП ім. Леніна від 08.12.2005 р. та додатком до нього. На момент видачі Державних актів на ім'я відповідача був чинним спільний Наказ №47/172/48 від 04.06.1996 року Української академії аграрних наук, Держкомзему та Мінсільгосппроду «Про затвердження Методичних рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій», який регулював порядок передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій». Пунктом 1.3. цього наказу №47/172/48 від 04.06.1996 р. передбачено, що передача в натурі земельної частки (паю) громадянину здійснюється після складання «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Пункт 1.5. цього наказу №47/172/48 від 04.06.1996 року передбачає, що Схеми складаються за участю керівників і спеціалістів колективних сільськогосподарських підприємств (організацій), сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємств), затверджуються загальними зборами (зборами уповноважених) членів цих підприємств і організацій та погоджуються районними (міськими) державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад). Після складення Схеми розпаювання земель СК «Шаболат» така схема підлягає обов'язковому затвердженню загальними зборами (зборами уповноважених) членів КСП ім. Леніна (СК «Шаболат») та погодженню Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією. Вищевказаним наказом №47/172/48 від 04.06.1996 року також врегульований порядок передачі земельної частки (паю) в натурі конкретній особі, що має сертифікат на земельний пай. Згідно з п. 3.1. цього наказу №47/172/4 від 04.06.1996 року громадянин, який має сертифікат на право на земельну частку (пай) і бажає одержати свою земельну частку (пай) в натурі, подає підприємству заяву за формою, наведеною в додатку №1 до наказу. Відповідно до п. 3.2. цього наказу №47/172/48 від 04.06.1996 року, місцеположення в натурі земельної ділянки, що надається згідно з Схемою, погоджується виконавчим органом управління підприємства в місячний строк з часу подання заяви співвласника про вихід із складу цього підприємства. Рішення виконавчого органу управління підприємства є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. У випадках, коли Схема не розроблена, місцеположення земельної частки (паю), що передається, погоджується відповідним рішенням чергових загальних зборів (зборів уповноважених) підприємства. Відповідне рішення загальних зборів (зборів уповноважених) за формою, наведеною в додатку №2, є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. Докази того, що місцеположення в натурі земельних ділянок, які одержала відповідач, було погоджено в порядку передбаченому Наказом №47/172/48 в матеріалах справи відсутні. Також відсутні докази того, що загальними зборами (зборами уповноважених) СК «Шаболат» було прийняте рішення про погодження місцеположення спірних земельних ділянок. В документації відсутні будь-які посилання на дату на номер рішення загальних зборів СК «Шаболат», якими було затверджене місцеположення спірних земельних ділянок. Оскільки вирішення питання про місце розташування конкретних земельних ділянок відноситься до виключної компетенції загальних зборів сільскогосподарськго кооперативу, а з матеріалів справи вбачається, що таке рішення не приймалося, то за відсутності такого рішення були відсутні законні підстави для виготовлення технічної документації щодо передачі громадянам земельних ділянок в натурі. Також пунктом 3.5. вищевказаного наказу №47/172/48 передбачено, що встановлення і закріплення меж земельної ділянки в натурі провадиться за участю громадянина, якому передається земельна ділянка, та представника від підприємства, а також власників землі і землекористувачів суміжних ділянок. Після визначення меж в натурі складається акт передачі земельної ділянки із земель колективної власності у власність громадянину за формою, наведеною в додатку №4 (п. 3.8. Наказу №47/172/48). Аналізуючи наявні в матеріалах справи акти від 16.01.2005 року прийому-передачі із затвердженим зразком акту передачі земельної ділянки, що наведений у додатку №4, суд доходить висновку, що відповідні акти від 16.01.2005 року, складені для [PERSON], працівниками ПП ВКФ «Стелхен» не відповідають за змістом законодавчо встановленій формі. Також суд приймає до уваги, що в порушення вимог Наказу №47/172/48 у вказаних актах від 16.01.2005 року відсутнє посилання на дату та номер рішення загальних зборів СК «Шаболат» про місцеположення в натурі земельних ділянок; відсутнє посилання на Схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та дату і номер її затвердження державною адміністрацією; акти складені 16.01.2005 року на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 18.11.2005 року; акти від 16.01.2005 року складені до того, як був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації; відсутні відомості про те, що земельні ділянки передані за згодою СК «Шаболат»; третій примірник актів від 16.01.2005 року замість власника землі СК «Шаболат» підписаний ПП ВКФ «Стелхен»; на актах відсутній підпис керівника та відбиток печатки СК «Шаболат»; на актах відсутні підписи суміжних землекористувачів, з якими [PERSON] була зобов'язана узгодити межі суміжних ділянок. Вказані обставини свідчать про порушення п.п. 1.3, 1.5, 3.1, 3.2, 3.5, 3.8 наказу №47/172/48 від 04.06.1996 р. «Про затвердження Методичних рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій», який регулював порядок передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій». Стаття 184 ЗК України визначає два різних види землеустрою: встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок (п. «е» ст. 184 ЗК України) та підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею (п. «є» ст. 184 ЗК України). Розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області №1190/2005 від 18.11.2005 року окрім вищезазначених порушень, що стосуються процедури визначення площі та визначення місцезнаходження земельних ділянок в натурі, винесено з порушенням норм ст. 184 ЗК України та ст. 25 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. №858-IV (в редакції від 22.05.2003 р., яка була чинною в 2005 році). Статтею 25 Закону України «Про землеустрій» встановлюється 13 видів документації із землеустрою. Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Видами документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. «и»), технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. «і»), спеціальні тематичні карти і атласи стану земель та їх використання (п. «ї»). Вимоги до складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановлені ст. 55 Закону України «Про землеустрій». Вимоги до складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку - встановлені ст. 56 Закону України «Про землеустрій». З пунктів «и» та «і» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій», які кореспондують зі ст. 184 ЗК України, вбачається, що законодавством передбачено 2 різних види технічної документації. І в даному випадку Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області надавався дозвіл, а [PERSON] відповідно розроблялася саме документація, передбачена п. «и» ч. 2 ст. 25 Закону №858-IV - документація з встановлення меж земельної ділянки в натурі. При цьому дозвіл на виготовлення технічної документації, передбаченої п. «і» ч. 2 ст. 25 Закону №858 для складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області не надавався. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] була розроблена лише технічна документації з встановлення меж земельної ділянки в натурі, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація 18.11.2005 року прийняла рішення, яким передала земельні ділянки у власність без розроблення відповідної технічної документації та з порушенням встановленої законом процедури, тобто рішення, яке є протиправним. Так, пунктом 1 оскаржуваного розпорядження №1190/2205 Білгород-Дністровська районна державна адміністрація затвердила технічну документацію із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі громадянам України, згідно списку, що додається, із земель колективної власності колишнього КСП ім. Леніна, масив №41, загальною площею 14,19 га, в тому числі 14,19 га багаторічних насаджень (виноградників), на території Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розроблену ПП «Виробничо-комерційна фірма «Стелхен». Таким чином, цим розпорядженням Білгород-Дністровська районна державна адміністрація затвердила тільки технічну документацію щодо виділення земельних часток в натурі загальною площею 14,19 га. Разом з тим, п. 2 розпорядження №1190/2205 Білгород-Дністровська районна державна адміністрація вирішила передати громадянам України, згідно списку що додається, безоплатно у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності колишнього КСГП ім. Леніна, масив №41, загальною площею 14,19 га фізичних гектарів, в тому числі 14,19 га багаторічних насаджень (виноградників) і видати державні акти на право власності на земельні ділянки. Таким чином, розпорядження №1190/2005 є таким, що суперечить нормам діючого законодавства, оскільки для прийняття рішення про передання у власність і видачі державних актів відповідач [PERSON] була зобов'язана спочатку виготовити і надати на затвердження Білгород-Дністровській районної державної адміністрації «Технічну документацію зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку». Вказана технічна документація зі складення державного акта на право власності на земельну ділянку мала бути розроблена відповідачем [PERSON] відповідно до вимог Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. №43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» (в редакції від 29.12.2003 р.). Пунктом 1.4. Наказу №43 від 04.05.1999 р. передбачено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку та Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Пунктом 1.15. Наказу №43 від 04.05.1999 р. передбачено, що розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. Абзаци 2 та 9 пункту 1.16. Наказу №43 від 04.05.1999 р. встановлюють, що технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів. Однак, доказів того, що технічне завдання на розробку технічної документації зі складання Державних актів на землю видавалось та затверджувалось, відповідачем суду не надано. Пунктом 1.17. Наказу №43 від 04.05.1999 р. передбачено, що до технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку обов'язково додається копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність. Крім того, судом встановлено, що в актах приймання-передачі земельних ділянок складених для відповідача [PERSON] від 16.01.2005 року відсутні підписи як суміжних землекористувачів, так і голови СК «Шаболат», а передання ділянок в натурі відбулося під час їх перебування під забороню на відчуження, що була накладена судом і була чинною на момент передання спірних ділянок в натурі. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні Білгород-Дністровської районною державною адміністрацією Одеської області розпорядження від 18.11.2005 року №1190/2005, рішення Шабівської сільської ради від 17.11.2005 року «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі власникам земельних часток (паїв) громадянам [PERSON] та [PERSON]» та видачі оскаржуваних Державних актів були порушені ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 15, 184, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. ст. 25, 30, 55, 56 Закону України «Про землеустрій», ч. 1, 3, 4 ст. 3, ч. 2 ст. 5, ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 р. №899-IV, п.п. 1, 2, 4, 6, 8, 9 Постанови Кабінету Міністрів України №122 від 04.02.2004 р. «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)». Відповідно до ст. 70 Закону України «Про землеустрій» спори, що виникають при здійсненні землеустрою, вирішуються судом. Частина 1 ст. 155 ЗК України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами по справі не надано суду належних і допустимих доказів, які б спростували доводи позивача та надавли пояснення наявним численим порушенням та невідповідностям між документами, які були допущені при оформленні права власності на спірні земельні ділянки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлена діючим законодавством процедура отримання оскаржуваних Державних актів на право власності на земельні ділянки додержана не була, а оскаржувані розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації та рішення Шабівської сільської ради є такими, що також прийняті з численними порушеннями норм діючого законодавства, тобто є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. З урахуванням вищенаведеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шабо» до [PERSON], Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - відділ Держземагентства у Білгород-Дністровського району Одеської області, Сільськогосподарський кооператив «Шаболат» про визнання недійсними розпоряджень та визнання недійсними та скасування Державних актів на право власності земельні ділянки є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved