Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

ТзОВ «М КС» звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], вказавши третьою особою [PERSON]; про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 11 травня 2012 року між ними та [PERSON] був укладений договір постачання № МКС - 000031, у відповідності до якого позивач зобов'язався поставити товар, а третя особа зобов'язалася сплатити вартість товару протягом 20 банківських днів, згідно рахунків - фактур. На виконання вказаного договору позивачем, з 11 травня 2012 року по 30 травня 2012 року, було поставлено товар, за адресою, зазначеною у договорі, яка є фактичною адресою місця проживання відповідача. В свою чергу, [PERSON] від сплати грошових коштів за поставлений товар почав ухилятися, через що, ТзОВ «М КС» звернулися із відповідною заявою до правоохоронних органів, в ході проведеної перевірки якими було встановлено факт договірних відносин між ТзОВ «М КС» та [PERSON], яка визнала борг за отриманий товар в розмірі 23 243 гривні 83 копійки та зобов'язалася його сплатити, однак оплату так і не здійснила, що явилося причиною звернення ТзОВ «М КС» до суду із позовом про стягнення з відповідача суми боргу за поставлений товар, з урахуванням пені та 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання на загальну суму в розмірі 26 316 гривень 08 копійок; а також судових витрат (а.с. а.с. 3 - 8). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. а.с. 39). Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. а.с. 34, 35 - 36, 38). Третя особа в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив (а.с. 37). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 11 травня 2012 року між ТзОВ «М КС», в особі директора Усольцева С.І. та ФОП [PERSON], в особі директора [PERSON] було укладено договір постачання № МКС - 000031, у відповідності до якого ТзОВ «М КС» зобов'язалися поставити, а [PERSON] прийняти та оплатити товар, по цінах, в кількості, асортименті і в терміни, узгоджені сторонами і вказані в рахунках фактурах та видаткових накладних та/або специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору. Розділом 1 договору передбачено наступне найменування товару: папір офісний, паперові вироби, канцелярські товари та інше. Відповідно до умов оплати, зазначених цим договором, покупець зобов'язаний сплатити вартість товару протягом 20 банківських днів, згідно рахунків - фактур, виданих на підставі цього договору (а.с. 12). У період з 11 травня 2012 року по 30 травня 2012 року, на підставі договору № МКС - 000031 від 11 травня 2012 року, ТзОВ «М КС» було поставлено товар за адресою: [ADDRESS], на загальну суму 23 243 гривні 83 копійки, а саме: № МКС - 0084 від 11 травня 2012 року на суму 5 784 гривні 13 копійок; № МКС - 0108 від 14 травня 2012 року а суму 5 395 гривень 32 копійки; № МКС - 0316 від 23 травня 2012 року на суму 7 919 гривень 46 копійок; № МКС - 0322 від 23 травня 2012 року на суму 110 гривень 04 копійки; № МКС - 0391 від 30 травня 2012 року на суму 4 034 гривні 88 копійок, який фактично отримала [PERSON], що підтверджується видатковими накладними (а.с. а.с. 14, 15; зворотна сторона а.с. а.с. 13, 14,15). Згідно з актом звірки взаємних розрахунків, складеного ТзОВ «М КС» від 26 березня 2013 року, [PERSON] був проведений розрахунок шляхом безготівкового розрахунку на загальну суму 4 000 гривень 00 копійок (а. с. 13). В подальшому ТзОВ «М КС», у зв'язку із відсутністю остаточного розрахунку за поставлений товар, звернулися із відповідною заявою до правоохоронних органів. Відповідно до пояснень, які були викладені [PERSON] на ім'я начальника Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Чебан А.А. від 17 вересня 2012 року, остання підтвердила факт прийняття нею товару за накладними №№ МКС - 0084 від 11 травня 2012 року, на суму 5 784 гривень 13 копійок, МКС - 0108 від 14 травня 2012 року на суму 5 395 гривень 32 копійки, МКС - 0316 від 23 травня 2012 року на суму 7 919 гривень 46 копійок, МКС - 0391 від 30 травня 2012 року на суму 110 гривень 04 копійки, МКС - 0391 від 28 травня 2012 року на суму 4 034 гривні 88 копійок, а також визнала наявність заборгованості, яку зобов'язалася сплатити (а.с. 16). Оперуповноваженим СДСБЕЗ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Демшевським А.В., було прийнято постанову від 10 листопада 2012 року, про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 190 КК України, через відсутність в діях [PERSON] складу злочину (зворотна сторона а.с. 16). У зв'язку з несплатою суми боргу за поставлений товар, ТзОВ «М КС» звернулися до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ФОП [PERSON], вказавши третьою особою: [PERSON]; про стягнення 23 214 гривень 91 копійки. 10 червня 2014 року по даній справі було ухвалено рішення, за яким позовні вимоги були задоволенні лише в частині, а саме стягнуто 1 784 гривень 13 копійок, в іншій частині позовних вимог, суд відмовив, вказавши на встановлений факт договірних відносин між ТзОВ «М КС» та [PERSON], оскільки відповідно до матеріалів справи саме нею було отримано товар за договором постачання № МКС - 000031 від 11 травня 2012 року (а.с. а.с. 18 - 20). Згідно до розрахунку, який було надано до суду позивачем, у [PERSON] виникла заборгованість перед ТзОВ «М КС» в розмірі 26 316 гривень 08 копійок через неналежне виконання зобов'язань за договором поставки № МКС - 000031 від 11 травня 2012 року, яка складається з: - основного боргу у розмірі 23 243 гривні 83 копійки; - сума пені за період прострочення грошового зобов'язання у розмірі 1 763 гривні 59 копійок; - 3% річних за час прострочення грошового зобов'язання у розмірі 1 308 гривень 66 копійок. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. У відповідності до вимог ст. ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; одним із способів захисту права є його визнання. Згідно до вимог ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при простроченні виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України передбачено, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі - продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та приведених норм закону, а також зважаючи на те, що договір постачання № МКС - 000031 від 11 травня 2012 року було укладено між ТзОВ «М КС» та [PERSON], однак товар за цим договором фактично був отриманий [PERSON], яка відповідно до матеріалів справи проти цього факту не заперечувала та у своїх письмових поясненнях визнала наявність договірних відносин з ТзОВ «М КС» та зобов'язалася повернути борг, суд доходить висновку, що позов необхідно частково задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «М КС» грошові кошти за видатковими накладними, а саме №№ МКС - 0084 від 11 травня 2012 року, на суму 5 784 гривні 13 копійок; МКС - 0108 від 14 травня 2012 року на суму 5 395 гривень 32 копійки; МКС - 0316 від 23 травня 2012 року на суму 7 919 гривень 46 копійок; МКС - 0322 від 23 травня 2012 року на суму 110 гривень 04 копійки; МКС - 0391 від 30 травня 2012 року на суму 4 034 гривні 88 копійки; на загальну суму - 23 243 гривні 83 копійки. Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «М КС» пені та 3 % річних в розмірі 3 072 гривні 25 копійок, оскільки вона не є стороною у договорі постачання № МКС - 000031. Також, у порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 263 гривні 17 копійок.

Outcome: partial