Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

ТОВ «ЕФТА-ГРУП» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 17.11.2015р. відповідачка умисно протиправно розбила лопатою скляні двері входу на сезонний майданчик кафе «Patisserie Macarun», власником якого є позивач. На відновлення стану дверей (заміна та встановлення) було витрачено 6417грн. 29.02.2016р. відповідачкою заблоковано вхід до приміщення кафе. На розблокування входу позивачем витрачено 400грн. До теперішнього часу відповідачка не відшкодувала позивачеві витрати, повязані із ліквідацією наслідків її протиправних дій, а тому просить в позові стягнути з відповідачки грошові кошти в розмірі 6817грн в якості відшкодування заподіяної майнової шкоди. В судове засіданні сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача [PERSON] надала суду клопотання (а.с.54) про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. ТОВ «Ефта-Груп» є власником нежитлового приміщення за адресою: бул. Шевченка, буд.195, м. Черкаси, в якому розташоване кафе «Patisserie Macarun» (далі - приміщення кафе) /а.с.9-10/. Біля приміщення кафе розташований сезонний майданчик /а.с.11/. 17.11.2015р. об 11год 30хв відповідачка з невідомих причин лопатою розбила вхідні скляні двері сезонного майданчику приміщення кафе, що підтверджується матеріалами кримінального провадження №12015251010000377 (постанова про закриття кримінального провадження від 04.04.2016р., постанова про виділення матеріалів для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності) та фотозображеннями /а.с.12-14, 35-36/. На відновлення технічного стану сезонного майданчику позивачем витрачено 6417грн (вартість дверей 5577грн, вартість монтажних робіт 840грн) /а.с.20-32/. Крім того, 29.02.2016р. двері сезонного майданчику кафе були підперті бетонними кашпо. Власником бетонних кашпо є відповідачка, що було підтверджено нею під час надання пояснень працівникам поліції /а.с.15-16/. Зазначені кашпо були встановлені без належної проектно-дозвільної документації органів місцевого самоврядування, що підтверджується листом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.06.2016р. /а.с.17/, внаслідок чого виконавчим комітетом було прийняте рішення про їх демонтаж /а.с.18-19/. При цьому рішення виконавчого комітету від 21.06.2016р. №775 є загальновідомою інформацією, оскільки опубліковано на офіційному веб-сайті виконавчого комітету Черкаської міської ради, а тому ця обставина не підлягає доказуванню. Задля забезпечення вільного доступу до майданчику позивачем витрачено 400грн на послуги маніпуляторної машини /а.с.33-34/. Ці події також підтверджуються фотозображеннями /а.с.37-41/. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не відшкодовує позивачеві понесені ним збитки, то ТОВ «Ефта-Груп» звернулось до суду з зазначеним позовом. Тож спір між сторонами виник з правовідносин про відшкодування шкоди, що регулюється положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК) та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст.1192 ЦК способами відшкодування шкоди є покладання обовязку на особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 22 ЦК передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено, що внаслідок пошкодження скляних дверей позивачеві було завдано реальних збитків на суму в розмірі 6417грн, оскільки саме таку суму коштів позивач змушений був витратити задля відновлення стану свого приміщення. Понесення таких збитків позивачем перебуває у прямому причинному зв'язку із протиправними діями відповідачки (завдання шкоди чужому майну), а отже відповідачка зобовязана відшкодувати зазначені збитки позивачеві в повному обсязі. Відповідно до ст.319 ЦК власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.4 ст.319 ЦК власність зобов'язує. Статтею 13 ЦК передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Системний аналіз положень ст.ст.13, 319, 1166 ЦК свідчить, що відповідальність за неналежне використання майна та шкоду, завдану іншим особам внаслідок такого використання, несе власник цього майна, якщо він не доведе, що такої шкоди завдано не з його вини. Неналежне використання бетонних вазонів завдало позивачу обмежень у здійсненні ним права мирного володіння належним йому майном (приміщенням кафе), що гарантоване ст.321 ЦК, ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Для усунення перешкод у користуванні своїм майном позивач витратив 400грн, а відтак зазнав збитків. Оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у неналежному використанні бетонних кашпо, то відповідальність за завдані позивачу збитки покладається також на відповідачку. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно розподілу судових витрат, то на підставі ст.88 ЦПК, позивачу за рахунок відповідачки підлягають відшкодуванню витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 1378грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved