Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

сторони в шлюбі з 26.07.2011р., мають доньку [PERSON], [INFO] [PERSON] 23.01.2019р. звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось в основному через відсутність взаєморозуміння та сварки, тому припинили подружні стосунки, проживають окремо, вона втратила до відповідача добрі почуття, примирення між ними неможливе, просила розірвати шлюб. В суді [PERSON] позов підтримала, також пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось, вони часто сварились, бувало розходились і проживали окремо, що 07.02.2017р. покинула відповідача, з того часу не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, вона має іншого чоловіка з яким має намір створити сім'ю, вважає, що подальше збереження шлюбу є не доцільним, настоює на розірванні шлюбу, від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач [PERSON] підтвердив покликання позивачки про припинення подружніх стосунків в лютому 2017р., не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Із пояснень сторін, із долученого до справи свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с. 4, 5, 6) убачається, що сторони в шлюбі з 26.07.2011р., мають доньку [PERSON], [INFO] Як убачається із пояснень позивачки [PERSON], вона настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що не любить відповідача, має іншого чоловіка з яким має намір створити сім'ю, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд задоволює позов.

Outcome: approved