Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Сторони перебували в шлюбі з 29 вересня 1998 року, зареєстрованого Костомарівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №3. Після одруження сторони стали проживати у [INFO]. Під час сумісного проживання у них народилось двоє дітей: син, [PERSON], [INFO] та донька, [PERSON], [INFO]. Місце народження обох дітей: село Кохане Бобринецького району Кіровоградської області, про що зазначено у свідоцтвах про їх народження. У листопаді 2007 року позивач разом із своєю сімєю виїхав на проживання до [INFO], де вони проживали до травня 2012 року, після чого позивач з відповідачкою по справі припинили подружні відносини та виїхав на постійне місце проживання до своїх батьків - до міста Олександрія Кіровоградської області, де мешкає по теперішній час. 15 травня 2015 року відповідачка народила доньку, про що в книзі реєстрації народжень 28 травня 2015 року зроблений актовий запис за № 27829, в якому позивач на підставі ст. 133 СК України записаний батьком дитини. Оскільки фактично між сторонами по справі шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення даних про нього як батька із актового запису про народження дитини, оскільки він не являється біологічним батьком дитини. Відповідачка позов визнала повністю, про що надала суду відповідну заяву з проханням справу розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 3 квітня 2014 року шлюб між мною та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачці було присвоєно прізвище: „Мітлова. Суд у мотивувальній частині рішення зазначив, що з липня 2012 року відповідачка по справі проживає однією сімєю з [PERSON], на час розгляду справи в суді є вагітною і саме від цього чоловіка чекає народження дитини. Рішення суду набрало законної сили. Як передбачено ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, ті обставини, що позивач не є батьком третьої дитини [PERSON], встановлено судовим рішенням і визнаються самою відповідачкою по справі. Оскільки, донька [PERSON] була зачата в той час коли сторони проживали у щлюбі, то вважається, що вона походить від подружжя. Відтак, в актовому записі про народження [PERSON] за № 51 від 24 травня 2014 року та у [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, сформованого 27 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області вказано, що [PERSON] , народилась 27 квітня 2014 року, є третьою за рахунком дитиною , батьком дитини є - [PERSON], а матірю- Шишко [PERSON]. З доданих до справи документів, а саме свідоцтва про народження серії 1-СР № 179923, виданого 27 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області слідує, що дівчинка [PERSON] народилась 27 квітня 2014 року у місті Чигирин Чигиринського району Черкаської області. Позивач дійсно записаний батьком дитини. Проте, під час реєстрації дитини присутнім не був, своєї згоди на запис його якості батька не давав і біологічним батьком дівчинки не є. У листопаді 2015 року відповідачка по справі звернулась до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням цього суду від 20 листопада 2015 року з позивача стягнуто аліменти лише на двох дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких дійсно є позивач. Аліменти на утримання [PERSON], [INFO] з позивача судом не стягнуто. Крім того, сама відповідачка по справі, визнає ті обставини, що позивач не є батьком її третьої дитини - [PERSON]. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 112 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам слід враховувати, що відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Таким чином, відповідно до ст. 136 СК України слід виключити відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON] із актового запису про її народження. На підставі наведеного, ст. 136 СК України та

Outcome: approved