Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 28 488,64 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 03.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - Банк або ПАТ «ОТП Банк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2005570798, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 21 634,16 гривень на споживчі потреби строком до 03.09.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. 21.07.2014 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №21/07/14, за яким було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого станом на 15.01.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 28 488,64 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 21 634,16 гривень, заборгованості по відсоткам в сумі 1,89 гривень, комісії в сумі 6 852,59 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 03.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2005570798, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 21 634,16 гривень строком до 03.09.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. 21.07.2014 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №21/07/14, за яким було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого станом на 15.01.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 28 488,64 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 21 634,16 гривень, заборгованості по відсоткам в сумі 1,89 гривень, комісії в сумі 6 852,59 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 284,88 гривень підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved