Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та перебувають на їх утриманні. Відповідно до виконавчого листа виданого Бершадським районним судом Вінницької області 01.07.2011 року у справі №2-596/11, відповідач щомісячно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.04.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. З 08.07.2017 року набрав чинності Закон України, яким внесено зміни до Сімейного кодексу України та мінімальний розмір аліментів на одну дитину змінено з 30 % на 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатний та має можливість надавати дітям матеріальну допомогу, однак сплачує аліменти на утримання їх дітей у розмірі, який не відповідає змінам в чинному законодавстві. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO] аліменти на її користь на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відкликати виконавчий лист по справі №2-596/11 від 01.07.2011 року. Позивач [PERSON] в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без його участі, не заперечував проти задоволення позову та просив відкликати попередній виконавчий лист з органів ДВС. Враховуючи те, що учасники справи скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до копій свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою Великокиріївської сільської ради №855 від 02.10.2017 року, діти проживають в [INFO] разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач відповідно до рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 01.07.2011 року у справі №2-596/11, щомісячно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.04.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 223 ЦПК України в разі набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру платежів. Згідно п.1 ст. 18, п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved