Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2004 року, від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, вони є різними людьми, з різними поглядами на життя, через що виникали конфлікти. Крім цього, відповідач зловживає алкогольними напоями. Зазначила, що між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, з грудня 2016 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 08.07.2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засіданняв порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, доповнила, що тривалий час з відповідачем проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Просить позов задовольнити. Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 13\~листопада 2004\~року міському\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Львівського\~обласного управління\~юстиції,\~актовий запис\~№ 3129, в якому мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Згідно положень ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.\~\~\~\~ Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача надано суду попередній розрахунок суми судових витрат: 840,80 - судовий збір та 2600 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, також матеріали справи містять детальний опис проведених (наданих) робіт адвокатом клієнту, копії платіжних докуметнів, які підтверджують понесені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу. У зв`язку з викладеним, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 600 грн. Також, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 840,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: approved