Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» 23 червня 2020 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є ГРОШІ» та громадянкою України [PERSON] 28 листопада 2018 року було укладено договір № 3295603226-072480 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору. За умовами договору позикодавець надав відповідачці позику у розмірі, встановленому договором, що підтверджується платіжним повідомленням про перерахування відповідачці позики у розмірі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком, що становить 31 день. Дата надання позики 28 листопада 2018 року, дата повернення позики не пізніше 28 грудня 2018 року включно. Проценти за користування позикою становлять 1,5 % за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня видачі позики до дати її фактичного повернення, що становить 537.00 процентів річних. Загальна сума позики, враховуючи проценти за користування позикою, яка підлягала сплаті позичальником, у період згідно з договором складає 13 900 грн. Платіжним дорученням № 18146 від 28 листопада 2018 року та повідомленням № 49/03 від 3 березня 2020 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідачки позику у розмірі 10 000 грн. Ця сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28 грудня 2017 року. Відповідачкою було сплачено 3900 грн -проценти за користування кредитом та 28 грудня 2018 року було пролонговано кредит на 30 днів. Згідно умов пролонгації дата повернення кредиту 27 січня 2019 року. Загальний розмір процентів за користування кредитом з урахуванням пролонгації складає 8400 грн, а враховуючи їх часткове погашення відповідачкою - 4500 грн. Станом на 13 листопада 2019 року відповідачкою прострочені строки повернення позики, встановлені п. 1.5 договору про надання позики, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом - 10 000 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 500 грн; заборгованості по процентам за прострочку 182 500 грн. 2 травня 2019 року між позикодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є ГРОШІ» та Товариством «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0205/2, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором № 3295603226-072480 про надання позики від 28 листопада 2020 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є ГРОШІ». З підстав лояльності до боржника та з метою спонукати боржника до добровільної сплати заборгованості, з урахуванням зменшення суми нарахованих процентів за неправомірне користування кредитними коштами просили стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання позики в сумі 127 500 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 10 000 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 500 грн; заборгованості по процентам за прострочку 113 000 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. Відповідно до ухвали судді від 2 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача - директор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» у судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації. Судову повістку на 31 липня 2020 року відповідачка отримала особисто, від отримання судової повістки на 19 серпня 2020 року, відповідно до інформації пошти відмовилася отримувати. Про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву не подала. Відповідно частини 9 статті 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідачки, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, в порядку статті 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є ГРОШІ» та громадянкою України [PERSON] 28 листопада 2018 року було укладено договір № 3295603226-072480 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору (пункти 1.1, 1.3, 1.5.1) позикодавець надав відповідачці позику у розмірі, встановленому договором, що підтверджується платіжним повідомленням про перерахування відповідачці позики у розмірі 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком, що становить 31 день. Дата надання позики 28 листопада 2018 року, дата повернення позики не пізніше 28 грудня 2018 року включно. Проценти за користування позикою становлять 1,5 % за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня видачі позики до дати її фактичного повернення, що становить 537.00 процентів річних. Загальна сума позики, враховуючи проценти за користування позикою, яка підлягала сплаті позичальником, у період згідно з договором складає 13 900 грн. Платіжним дорученням № 18146 від 28 листопада 2018 року та повідомленням № 49/03 від 3 березня 2020 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідачки позику у розмірі 10 000 грн. Ця сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28 грудня 2017 року Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Позичальник [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом (електронний підпис), що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Абзацом 2 частини 1 статті Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Приписами пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи викладене та виходячи зі змісту вказаного вище договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія є гроші» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало. Відповідачкою було сплачено 3900 грн - проценти за користування кредитом та 28 грудня 2018 року було пролонговано кредит на 30 днів. Згідно умов пролонгації дата повернення кредиту 27 січня 2019 року. Загальний розмір процентів за користування кредитом з урахуванням пролонгації складає 8 400 грн, а враховуючи їх часткове погашення відповідачкою - 4 500 грн. Пунктом 3.1 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Судом встановлено, що відповідачка свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кошти не повернула. Зокрема, станом на 13 листопада 2019 року відповідачкою прострочені строки повернення позики, встановлені п. 1.5 договору про надання позики, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом - 10 000 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4500 грн; заборгованості по процентам за прострочку 182 500 грн. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК Україн. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не Враховуючи, що відповідачка свої зобов`язання, щодо повернення позики, процентів, нарахованих в межах строку кредитування, не виконала, вимога позивача про стягнення з відповідача 4500 грн є обґрунтованою. Разом з цим, вимога про стягнення з відповідача процентів за період з 28 січня 2019 року по 13 листопада 2020 року (дата складання розрахунку) задоволенню не підлягає. Згідно правової позиції, викладеної у висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі справа № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Враховуючи викладене, після закінчення строку дії договору, у позивача не було правових підстав нараховувати передбачені договором проценти, у зв`язку з чим, підстав для задоволення позову в цій частині не має. Отже, позов підлягає задоволенню частково. Також судом встановлено, що 2 травня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та Товариством «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0205/2 та додаткова угода № 1, відповідно до яких клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Згідно витягу з акту прийому-передачі прав вимоги згідно договору факторингу від 2 травня 2019 року вбачається, що передано Товариством «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» право вимоги за грошовим зобов`язанням [PERSON] на суму 70 250 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 239 грн 05 коп.

Outcome: partial