Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль 3» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору «на участь у витратах орендарів та власників нежитлових приміщень на утримання будинку і прибудинкової території» в розмірі 19207,37 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 січня 2015 року між сторонами було укладено договір «на участь у витратах орендарів та власників нежитлових приміщень на утримання будинку і прибудинкової території», згідно якого виконавець зобовязаний забезпечити утримання будинку та прибудинкової території. Згідно даного пункту позивачем за період 2015-2016 років було проведено поточні робити на загальну суму: за 2015 рік 63531,08 грн., за 2016 рік 17239,54 грн. Розмір щомісячної плати за надання послуг на момент укладення договору становив 646,10 грн. На підставі рішення Тернопільської міської ради №256 від 25 березня 2015 року, затверджено корегуючий коефіцієнт 1,6 до тарифів на послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Позивачем неодноразово надсилались претензій про необхідність погашення заборгованості, однак відповідачем вони проігноровані. Станом на 01 вересня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19207,37 грн., яку позивач просить стягнути. 22 грудня 2016 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути із відповідача в користь позивача заборгованість в сумі 19207,37 грн., три відсотки річних за період з 01.02.2015 року по 31.08.2016 року в сумі 428,09 грн. та інфляційних нарахувань за період з 0102.2015 року по 01.04.2016 року в сумі 1413,67 грн. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив справу слухати у його відсутності, про що подав письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. 12 січня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль 3» та [PERSON] було укладено договір «на участь у витратах орендарів та власників нежитлових приміщень на утримання будинку і прибудинкової території». Згідно пункту 10 даного договору, виконавець зобовязаний забезпечити утримання будинку та прибудинкової території. Як передбачено підпунктом 2 пункту 12 договору, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З долучених до матеріалів справи документів слідує, що за період 2015-2016 років товариством з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль 3» було проведено поточні робити на загальну суму: за 2015 рік 63531,08 грн., за 2016 рік 17239,54 грн. Розмір щомісячної плати за надання послуг на момент укладення договору становив 646,10 грн. На підставі рішення Тернопільської міської ради №256 від 25 березня 2015 року, затверджено корегуючий коефіцієнт 1,6 до тарифів на послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Позивачем неодноразово надсилались претензій про необхідність погашення заборгованості, зокрема 21 січня 2016 року під вих. №13, 17 лютого 2016 року під вих. №14, 11 серпня 2016 року під вих. №442, однак відповідачем вони проігноровані. Станом на 01 вересня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19207,37 грн. За визначенням, наданим у ст.1 Закону «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялася, однак їх не оплачувала у повному обсязі та не подала належних та допустимих доказів того, що вона не користувалася послугами з утримання будинку та прибудинкової території за вказаний період. Відповідно до вимог ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України,боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль 3» заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території в сумі 19207,37 грн., три відсотки річних за період з 01.02.2015 року по 31.08.2016 року в сумі 428,09 грн. та інфляційних нарахувань за період з 01.02.2015 року по 01.04.2016 року в сумі 1413,67 грн. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, із відповідача в користь позивача слід стягнути 1450,00 грн. судового збору.

Outcome: approved