Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Женева» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна - магазину «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також про визнання за позивачем права власності на це майно. Про [PERSON] позивачем було повідомлено суд, як про третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Позов обґрунтовано тим, що постановою Господарського суду м. Києва від 21.11.2013 року по справі №5011-43/12756-2012 ТзОВ «Женева» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено, арбітражного керуючого [PERSON]. Відповідно до даних бухгалтерського обліку та правовстановлюючих документів, ТзОВ «Женева» є власником нерухомого майна: магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 17.07.2003 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.04.2013 року в справі №200/2991/13-ц було задоволено зустрічний позов [PERSON] до ТзОВ «Женева», припинено право власності ТзОВ «Женева» та визнано за [PERSON] права власності на нерухоме майно: магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS], за [PERSON]. Зазначене рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2013р. в частині визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за [PERSON] скасовано. Це нерухоме майно було передано [PERSON] до статутного капіталу ТОВ «Даарія Плюс». 28.03.2014р. у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом [PERSON] 28.03.2014 року, зареєстрованого під №1294, ТОВ «Даарія Плюс» передала магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS], у власність громадянина [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, у [PERSON] витребувано вказане нерухоме майно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Женева». Однак, за договором купівлі-продажу № 1728 від 31.03.2015 року [PERSON] відчужив вказане майно [PERSON], що створює перешкоди законному власнику ТзОВ «Женева» у реалізації його права власності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що розгляд даного спору є передчасним, оскільки всі судові рішення, на які посилається позивач, можуть бути скасовані. Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа у даній справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце судового розгляду справи. Суд вважає, що з метою забезпечення правової визначеності сторін щодо спору з приводу права власності справу слід розглянути у даному судовому засіданні, невідкладно надіславши третій особі копію рішення, що дозволить їй оскаржити це рішення з моменту отримання і цим самим утвердить право її на справедливий суд. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що право власності позивача на магазин порушене перебуванням цього майна у відповідача [PERSON] без законних підстав, у зв'язку з чим майно слід витребувати та передати ТзОВ «Женева», визнавши право власності цього товариства на вказане майно. Просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із досліджених обставин справи випливають цивільні правовідносини, між сторонами існує спір щодо наявності у них права власності на нерухоме майно, а також про повну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно договору за №1728 в реєстрі, укладеного 31 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], копія якого міститься в матеріалах справи, між [PERSON] та [PERSON] укладено правочин щодо відчуження майна - магазину «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-9). За нормами статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2014 року, ухвалою від 06 лютого 2015 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області та ухвалою від 25 червня 2015 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлено, що майно вибуло з володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Женева» поза його волею, припинення права власності на магазин мало місце не на підставі цивільно-правової угоди, а на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, а тому підлягає витребуванню та поверненню з володіння [PERSON] на підставі ст. 388 ЦК України (а.с. 27). Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи досліджені обставини, суд вважає, що набуття відповідачем [PERSON] у власність магазину «[INFO]», як і набуття його у власність будь-якою іншою особою від [PERSON] без згоди ТзОВ «Женева», є порушенням права власності позивача. За таких обставин,

Outcome: approved