Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 19 липня 1981 року і мають спільних дітей, які вже досягли повноліття. Заявляючи про припинення подружніх стосунків з відповідачем через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги один до одного, позивач з позовом про розірвання шлюбу 13 серпня 2021 року звернувся до суду. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 27 серпня 2021 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача по [ADDRESS] . Ухвалою від 28 серпня 2021 року (а.с. 13) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 30 серпня 2021 року, однак, не вручені відповідачу, оскільки остання відсутня за вказаною адресою (а.с. 15). Ухвалою від 20 вересня 2021 року (а.с. 17) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду на 08-му годину 04 жовтня 2021 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у п. 3 позовної вимоги (зворот а.с. 1) просив про розгляд справи без його участі. Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та копією позовної заяви з додатками відповідачу відправлена 21 вересня 2021 року (а.с. 18), але повернулася без вручення (а.с. 25), оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає. Крім того, 22 вересня 2021 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 20). Таким чином, відповідач обізнана про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що повідомлена належним чином. Відзиву на позов відповідач не подала. Відповідач [PERSON] , будучи вдруге належним чином повідомленою про час і місце судового засідання на 13 жовтня 2021 року (а.с. 24), на розгляд справи не з`явилася, не повідомила про причину неявки, не просила про відкладення справи чи про розгляд справи без її участі. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних в ній доказів за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного: Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони із 19 липня 1981 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу припиненням подружніх стосунків з відповідачем через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги один до одного. Відповідач заперечень проти таких обставин суду не подала. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved