Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.03.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТзОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 342. Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 14792 доларів США. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином, в результаті чого станом на 31.03.2013 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 17775,28 доларів США, з яких 11783,70 доларів США - заборгованість за кредитом та 5991,58 доларів США - заборгованість по процентах, яку позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі (а.с. 29, 37-38), позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. При цьому вказав, що кредит надавався для придбання автомобіля марки «RENAULT Kangoo». Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, придбаний автомобіль вартістю 74700,00 грн. [PERSON] було передано банку в заставу. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] виконував добросовісно. 04.02.2009 року [PERSON] уповноважив керуючого філією «відділення Промінвестбанку в м. Рахів, Закарпатської області» Климпуш І.О. на підставі довіреності користуватися та розпоряджатися на його власний розсуд від імені [PERSON] автомобілем марки «RENAULT Kangoo» д.н.з. [NUMBER]. Після того, автомобіль у [PERSON] було вилучено. Таким чином вважає, що передавши банку автомобіль, [PERSON] виконав свої зобов'язання по кредитному договору № 342 від 16.03.2007 року. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № 342 від 16.03.2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 14792 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних та з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.03.2014 року. Відповідно до п. 2.5. договору кредиту, кредит надається Позичальнику на придбання автомобіля марки «RENAULT Kangoo». Згідно з п. 4.1. договору кредиту, виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором забезпечується заставою - автомобілем марки «RENAULT Kangoo», вартістю 74700,00 грн. Пунктом 5.2.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, тобто на купівля автомобіля, і погасити заборгованість по кредиту та процентах перед Банком відповідно до розробленого графіку погашення (додаток до Договору) шляхом сплати готівкою. Отже, як вбачається з умов вказаного кредитного договору, відповідач отримав від кредитодавця кредит (грошові кошти), а не автомобіль, і саме кредит (грошові кошти), а не автомобіль, він зобов'язаний повернути кредитодавцю. Банк виконав зобов'язання за договором та надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 14792,00 доларів США. В свою чергу відповідач, взятих на себе зобов'язань, не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.03.2013 року виникла заборгованість в розмірі 17775,28 доларів США (142077,78 грн.), з яких 11783,70 доларів США (94187,11 грн.) - заборгованість за кредитом та 5991,58 доларів США (47890,67 грн.) - заборгованість по процентах. В подальшому, в ході судового розгляду, представник позивача подав до суду уточнений розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором № 342 від 16.03.2007 року становить 15473,41 доларів США, (123678,97 грн.), в тому числі: 11783,70 доларів США (94187,12 грн.) - заборгованість за кредитом; 3251,29 доларів США (25987,56 грн.) - проценти; 438,42 доларів США (3504,29 грн.) - пеня. Розмір боргу стверджується копією розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 31.07.2013 року. Вказані розрахунки складені відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло усіх прав вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату відступлення по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в тому числі і за кредитним договором № 342 від 16.03.2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Заперечення представника відповідача з приводу того, що передавши банку автомобіль, [PERSON] виконав свої зобов'язання по кредитному договору № 342 від 16.03.2007 року, спростовується наступним. Дійсно, 04.02.2009 року [PERSON] уповноважив керуючого філією «відділення Промінвестбанку в м. Рахів, Закарпатської області» Климпуш І.О. на підставі довіреності користуватися та розпоряджатися на його власний розсуд від імені [PERSON] автомобілем марки «RENAULT Kangoo» д.н.з. [NUMBER]. Проте, суд звертає увагу, що у довіреності не зазначено, що [PERSON] передав кредитодавцю, а останній прийняв від нього автомобіль, в рахунок виконання ним свого зобов'язання з погашення кредиту. Також спростовується твердження представника відповідача, що автомобіль вже проданий банком, оскільки відповідно до листа УМВС України в Закарпатській області № 922 від 06.09.2013 року, автомобіль марки «RENAULT Kangoo» д.н.з. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] До того ж, вище вказана довіреність діяла до 15.03.2014 року. З огляду на це, посилання представника відповідача на те, що транспортний засіб було реалізовано кредитодавцем для покриття боргу за кредитним договором, як предмет застави, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються документально. Інших належних та допустимих доказів того, що [PERSON] виконав своє зобов'язання перед перед кредитодавцем, доказами чого можуть бути квитанції, платіжні доручення, чеки про сплату ним кредиту, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 342 від 16.03.2007 року, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та з урахуванням уточненого розрахунку заборгованості станом на 31.07.2013 року стягнути з [PERSON] на користь позивача 15034,99 доларів США, що становить 120174,68 грн., в тому числі: 11783,70 доларів США (94187,12 грн.) - заборгованість за кредитом; 3251,29 доларів США (25987,56 грн.) - проценти. Щодо нарахованої в розрахунку заборгованості станом на 31.07.2013 року пені в розмірі 438,42 доларів США, то суд таку не стягує, оскільки як вбачається з позовних вимог, позивачем вимоги про стягнення з пені за кредитним договором не ставиться. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1207,70 грн. (85 % від загального розміру позовних вимог) судових витрат.

Outcome: partial