Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 934 338 грн. 84 коп. Позивач посилається на те, що 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 22.11.2007 року №1701/1107/98-24, позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 22.11.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведобанк» та фізична особа - громадянин України, яким є [PERSON] уклали кредитний договір №1701/1107/98-24, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати боржнику (позичальникові) кредит у сумі 45000 дол. США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними ці відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Банк (кредитор) свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 45 000,00 дол. США. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого має прострочену заборгованість: за кредитом - 42 235,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 497 317,00 грн., по відсотках - 27 606,72 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 325 069,05 грн. Позивач посилається на ст.ст. 549, 550, 525, 526 ЦК України, вказує на те, що у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: на 01.06.2014 року розмір неустойки становить: пеня - 33 789,47 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 397 870,91 грн. Аналізуючи норми ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки становить: 111 952,79 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», заборгованість - 934 338.84 грн., а саме: за кредитом - 497 317,00 грн.; по відсотках - 325 069,05 грн.; пеня-111 952,79 грн.; стягнути з відповідача, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був неодноразово повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує, щоб справу було розглянуто у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № 1701/1107/98-024, належним чином завірена копія оглянута в судовому засіданні і долучена до матеріалів справи, укладеного 22 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» відповідачу - [PERSON] надано кредит в сумі 45 000,00 доларів США, терміном користування кредитом по 21.11.2017 року, з платою за користування кредитом 11,9 % річних. Згідно заяви на видачу готівки № R 606_1 від 22.11.2007 року, [PERSON] отримав зазначену суму кредиту готівкою (належним чином завірена копія заяви оглянута в судовому засіданні і долучена до матеріалів справи). В судовому засіданні встановлено, що з 29.09.2010 року відповідач не виконував умови кредитного договору. АТ «Сведбанк» 05.04.2011 року надіслав відповідачу повідомлення про зміну умов кредитного договору № 1701/1107/98-024 від 22.11.2007 року. 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 22.11.2007 року №1701/1107/98-24, позичальником згідно якого є [PERSON]. 23.06.2014 року на адресу відповідача було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту. Заборгованість підтверджується відповідним розрахунком. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п.п. 6.1.4. Кредитного договору банк має право при настанні подій зазначених в п.3.8., 3.9., 6.1.2. вимагати погашення заборгованості в повному обсязі (суми кредиту, нарахованих процентів, комісій, штрафних санкцій). Пункт 3.8 кредитного договору передбачає, що сторони за взаємною згодою домовились без укладання будь-якої додаткової угоди встановити наступний порядок змін умов кредитного договору з відповідною зміною зобов'язань позичальника та відповідних прав банку вимагати від позичальника виконання зобов'язань по договору при настанні наступних подій, в тому числі якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п.3.3. кредитного договору. При настанні зазначеної обставини, строк виконання позичальником своїх зобов'язань за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав на десятий календарний день з дня направлення банком позичальнику повідомлення про зміну умов кредитного договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного десятиденного строку, вважається дата зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення. Відповідач умови договору не виконує, з 29.09.2010 р. припинив виплачувати борг за кредитним договором, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 934 338,84 грн., які підлягають до стягнення на користь позивача. Крім того, позивачем по справі понесені судові витрати (сплачено судовий збір) в розмірі 3654 грн., які також підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до положень договору № 1701/1107/98-024, укладеного 22 листопада 2007 року, п.п. 4, 5, 27, 29 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved