Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка ФОП [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість в сумі 39600,00 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що нею як продавцем було продано, а покупцем [PERSON] куплено газоблоки 600х300х200 в кількості 600 штук (21,6 м3) на суму 47100,00 грн. При цьому за товар відповідачем було фактично сплачено лише 7500 грн, залишок до сплати (борг) становить 39600 грн, який [PERSON] зобов`язувався повернути до 13.09.2021 в повному обсязі, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 11.08.2021, написаною ним у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] добровільно, без жодного примусу. Вона як ФОП, зі своєї сторони, виконала умови договору та продала товар належної якості в обсязі, який було обумовлено. Покупець, відповідач у справі, лише прийняв товар та сплатив частину вартості такого, в той же час не здійснюючи оплати вартості товару в повному обсязі та строки, обумовлені в розписці. Як наслідок, станом на 15.10.2021 в [PERSON] існує заборгованість перед ФОП [PERSON] зі сплати вартості газоблоків у сумі 39600 грн. На її звернення та вимоги після 13.09.2021 про сплату заборгованості відповідач не реагує, періодично вводячи її в оману та обіцяючи перерахувати кошти, однак фактично жодних дій не вчиняє, ігноруючи телефонні дзвінки, звернення та вимоги, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12 листопада 2021 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 21/ На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача 03 грудня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь /а.с. 23/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2021 позовну заяву фізичної особи підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.12.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 24/. Розгляд справи по суті відбувся за участі відповідача [PERSON] . Позивачка ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти стягнення коштів за отриманий товар не заперечив. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з видом діяльності: інші види торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №532178 від 03.03.2006, Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 393608 від 11.12.2012 та Свідоцтвом платника єдиного податку серії Б № 611917 від 01.01.2012 /а.с. 12-15/. З розписки відповідача [PERSON] від 11.08.2021 судом встановлено наявність боргу перед позивачкою ФОП [PERSON] в сумі 39600 грн за придбання в неї газоблоків, який останній зобов`язується повернути до 13.09.2021 в повному обсязі /а.с. 16/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань, підтверджених розпискою від 11.08.2021. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивачки без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких зобов`язань позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Судом встановлено, що позивачкою на підтвердження позовних вимог подано розписку, яка свідчить про наявність у відповідача зобов`язання сплатити борг за отриманий ним товар. Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування розписки, поданої позивачкою, та неналежного виконання зобов`язання. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке не суперечить закону та підтверджується іншими доказами по справі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ФОП [PERSON] у сумі 39600,00 грн, що підтверджується розпискою від 11.08.2021 та визнається ним. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивачки в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved