Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 10.10.2013 року звернулося до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 03006977207 від 07.08.2008 року в сумі 82235 грн. 29 коп. та понесені судові витрати в розмірі 822 грн. 35 коп. Мотивувало тим, що останній не виконує зобов»язання по договору, внаслідок чого станом на 10.09.2013 року утворилася заборгованість в сумі 82235 грн. 29 коп., з якої 42488 грн. 78 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 21007 грн. 57 коп. - заборгованість по відсотках, 4806 грн. 24 коп. - заборгованість за комісією, 13932 грн. 70 коп. - штрафи. Названий кредитний договір було укладено між відповідачем та ТОВ «Простофінанс». ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року , укладеного між ним та ТОВ «Простофінанс», отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, які укладалися ними з ТОВ «Простофінанс», в тому числі, і право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 03006977207 від 07.08.2008 року. В судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з»явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу). В інших судових засіданнях позов визнав частково - лише в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсотках та комісії. Не заперечував, що останній платіж по кредиту здійснив у червні 2009 року. Пояснював це тим, що автомобіль ВАЗ 217030, державний номер [NUMBER], придбаний ним за кредитні кошти, з липня 2009 року зберігався на штрафному майданчику у міліції, так як його батько на ньому здійснив ДТП і був притягнутий до кримінальної відповідальності. В зв»язку з цим він (позивач) втратив роботу і доходи, оскільки «таксував» на вказаному автомобілі, а крім цього, певний час не мав доступу до документів (кредитного договору і інших), а тому без реквізитів не міг проводити щомісячні платежі. Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях звертав увагу суду на те, що автомобіль ВАЗ 217030, державний номер [NUMBER], відповідно до договору ДКТЗ /21/44/48 № 005363 добровільного комплексного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків був застрахований у ЗАТ «Страхова група «ТАС». Про настання страхового випадку страхова компанія була повідомлена вчасно. Згідно страхового полісу, водіями, які допущені до керування названим транспортним засобом, вказані [PERSON] та [PERSON], тобто, страхова компанія в даному випадку зобов»язана нести матеріальну відповідальність за пошкодження застрахованого автомобіля. Вигодонабувачем в страховому полісі зазначено ТОВ «ПростоФінанс». Тому, на його думку, ЗАТ «СГ «ТАС» має бути залученою до участі у справі в якості співвідповідача. Представники ІІІ осіб - товариства з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» , ЗАТ «Страхова група «ТАС», ІІІ особа - [PERSON], в судове засідання не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Суд, заслухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи встановив наступне. 07.08.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс», як кредитодавцем, та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 03006977207, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 49600 грн. на строк до 10.08.2013 року з цільовим призначенням: для оплати автотранспортного засобу моделі ВАЗ 21703, реєстраційний номер [NUMBER], придбаного у ПП «Стандарт Авто». За умовами пунктів 2.1. - 2.3. договору за користування кредитними коштами позичальник мав сплачувати проценти за ставкою 14.5% річних від непогашеної суми кредиту, разову комісію в розмірі 2.5% від початкової суми кредиту та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі 0.19 % від початкового кредиту. Відповідно до п.2.5 договору [PERSON] зобов»язався сплачувати заборгованість по кредитному договору (суму кредиту, проценти, комісії) шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до Графіку платежів , який є Додатком № 1 до кредитного договору і його невід»ємною частиною. Згідно Графіку відповідач мав здійснити всього 23 платежі, з яких перший 9.10.2008 року в сумі 2501 грн. 24 коп., решту - в сумі 1261 грн. 24 коп. щомісячно, останній платіж - 8.10.2013 року. П.7.1, п. 7.2 договору була передбачена відповідальність позичальника у виді штрафу в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу за невиконання або неналежне виконання грошових зобов»язань щодо сплати щомісячних платежів. Кредитодавець - ТОВ «ПростоФінанс», свої зобов»язання по договору виконав, що відповідач у судовому засіданні визнав. [PERSON] свої зобов»язання порушив : платежі проводив не в повному обсязі, з порушенням графіку. Всього провів 9 платежів (замість 23), на суму 10906 грн. , з яких 7111 грн. 22 коп. - тіло кредиту. Станом на 10.09.2013 року, згідно розрахунку наданого позивачем і перевіреного судом , він має прострочену заборгованість за кредитом - 42488,78 грн., по відсотках - 21007,57 грн., за комісією 4806,24 грн., по штрафах - 13932.70 грн., а всього заборгованість на загальну суму 82235 грн. 29 коп. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» - відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до названого договору відступлення. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» відступило право грошової вимоги за кредитним Договором № 03006977207 від 07.08.2008 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Сторони свої зобов'язання по договору купівлі-продажу виконали: ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ТОВ «ПростоФінанс», як первинний кредитор, відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік як міститься в Додатку №1 до Договору. Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта пер фактором. Згідно ст.1078 Цивільного Кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. За приписом ст.1080 Цивільного Кодексу України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. За ст.1084 Цивільного Кодексу України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст.514 Цивільного Кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 Цивільного Кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд зробив висновок, що позивач, якому первісний кредитор відступив право своєї грошової вимоги до позичальника [PERSON], має право на стягнення заборгованих останнім сум. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, зробленого по результатах розгляду на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах справи № 6-116 цс 13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність в таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.3 ст. 268 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач надав заяву до суду про застосування позовної давності лише в частині стягнення неустойки. Позивач, згідно відмітки на поштовому конверті, звернувся до суду 08.10.2013 року, тому з огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з [PERSON] лише сума штрафу нарахована за рік перед зверненням 3027 грн. (252.25 х 12=3027 грн.) Заява про застосування позовної давності в частині вимог про стягнення суми основного боргу, процентів та комісії від відповідача не надходила, тому суд не може застосувати її самостійно щодо названих прострочених платежів за період з 9.10.2008 року по 7.10.2010 року трьохрічний строк звернення по яких сплив. Встановивши, що відповідач ( боржник) порушив умови договору (графік погашення кредиту) суд позов задовольняє, але частково . Підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 71329 грн. 59 коп. ( 42488.78 грн. + 21007.57 + 4806.24 = 71329.59 грн.), з якої : 42488 грн. 78 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 21007 грн. 57 коп. - заборгованість по відсотках, 4806 грн. 24 коп. - заборгованість за комісією, 3027.00 грн. - штрафи. Суд критично оцінив позицію представника відповідача про те, що борг , який виник через невиконання умов кредитного договору, має сплатити страхова компанія. Згідно кредитного договору відповідальність за невиконання його умов несе особисто позичальник [PERSON] Крім цього, позивач визначив як відповідача лише позичальника і не погодився залучити до участі у справі як співвідповідача ЗАТ «СГ «ТАС», що відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України є його правом. Крім цього, в межах предмету позову і заявлених позовних вимог суд, в конкретному випадку, розглядав лише кредитні правовідносини, а не правовідносини, пов»язані із страхуванням, які відповідач може вирішувати шляхом подання відповідного позову до страхової компанії. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 822 грн. 35 коп. Позов задоволено на 86.7 % ( 71329.59 : 82235.29 Х 100 = 86.7 %), тому підлягають стягненню з відповідача судові витрати в сумі 712 грн. 97 коп. ( 822.35 х 86.7 % = 712.97 грн. ).

Outcome: partial