Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «СебБанк», ПАТ «Фідо Банк», треті особи: Комунарський ВДВС Запорізького міського управління юстиції, Шевченківський ВДВС Запорізького міського управління юстиції про звільнення з-під арештів квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що накладені постановами державних виконавців Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ від 24.10.2011 року (ВП № 28708355), від 16.09.2013 року (ВП № 39560577), від 30.01.2015 року (ВП № 45182139), постановами державних виконавців Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ від 06.02.2012 року (ВП № 31150423), від 14.02.2014 року (ВП № 42209381). Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 08.08.2007 року між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит на суму 67 500 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у строк до 07.08.2017 року та сплатити проценти за користування кредитом. В забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Дане обтяження нерухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі 08.08.2007 року. 06.06.2014 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечними договорами, згідно з яким разом з відступленням прав вимоги щодо заборгованостей по кредитних договорах, що здійснюється на підставі договору факторингу від 06.06.2014 року, укладеного між тими ж сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами. Заміна іпотекодержателя в Державному реєстрі здійснена 09.06.2014 року. Позивачеві стало відомо, що 24.10.2011 року державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON], у т.ч. на вказану вище квартиру. Аналогічні постанови про накладення арешту на майно вказаного боржника винесені державними виконавцями Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ 06.02.2013 року, 14.02.2014 року, Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ 16.09.2013 року, 30.01.2015 року. Позивач вважає, що арештами майна боржника [PERSON], якими в тому числі арештовано квартиру, що є предметом іпотеки, порушені його пріоритетні права як іпотекодержателя квартири на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст. ст. 572, 575, 589, 590 ЦК України, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 04.04.2016 року до участі у справі залучено ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. У поданій заяві ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» вказує про те, що 29.09.2014 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк», та ТОВ «Фінансова компанія «Вендор» укладено договір про відступлення права вимоги № 5, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Вендор» перейшли права вимоги за кредитним договором. 18.05.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Вендор» та ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 122, за змістом якого до останнього перейшли права вимоги за кредитним договором № 479-в/37 від 13.02.2008 року, укладеного між [PERSON] та АБ «Факторіал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», в подальшому ПАТ «Фідобанк»), а також всі інші повязані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в т.ч. звернення стягнення. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобовязанні, а саме, ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржниками, а також новим стягувачем у виконавчому провадженні. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час там місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву, у якій зазначив, що оскільки ним передано позивачу іпотечне майно на добровільну реалізацію, він повністю визнає заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за його відсутністю. Представники відповідачів ПАТ «СебБанк», ПАТ «Фідо банк», представники третіх осіб Комунарський ВДВС Запорізького МУЮ, Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ, у судове засідання не зявилися, про дату, час там місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки останніх суду невідомі. Представник третьої особи ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» у судовому засіданні зазначив, що відповідно до договору про відступлення права вимоги № 5 від 29.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк», та ТОВ «Фінансова компанія «Вендор», договору про відступлення права вимоги (факторингу) № 122 від 18.05.2015 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Вендор» та ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» до останнього перейшли права вимоги за кредитним договором № 479-в/37 від 13.02.2008 року, укладеного між [PERSON] та АБ «Факторіал Банк», а також всі інші повязані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в т.ч. звернення стягнення. Посилаючись на вищевказане, просить суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. 08.08.2007 року між ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступник АБ «АвтоЗАЗбанк») та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № 71/07, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 67 500 доларів США строком з 08.08.2007 року до 07.08.2017 року зі сплатою 13% річних. В забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором між іпотекодержателем ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступник АБ «АвтоЗАЗбанк») та [PERSON] (іпотекодавець) 08.08.2007 року був укладений іпотечний договір № 93/07, де предметом іпотеки виступає квартира [ADDRESS], загальною площею 88,2 кв.м, житловою площею 51,6 кв.м. Дане обтяження було зареєстроване у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним № 5449536, що підтверджується Витягом від 08.08.2007 року за № 13848239. 06.06.2014 року між ПАТ «Банк Кіпру» (іпотекодержатель) і ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий іпотекодержатель) був укладений договір про передачу прав за іпотечними договорами, за умовами якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 06.06.2014 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Згідно з п. 1.2 договору про передачу прав за іпотечними договорами, іпотекодердатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору. Згідно з Додатком № 1 до договору про передачу прав за іпотечними договорами, позивачеві були передані права за іпотечним договором від 08.08.2007 року, де предметом іпотеки виступає квартира [ADDRESS] (пункт 86 Додатку № 1). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за № 22749864 від 09.06.2014 року, внаслідок відступлення прав змінено іпотекодержателя на ТОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» є іпотекодержателем предмета іпотеки - квартири [ADDRESS]. В подальшому ТОВ «Кредитні ініціативи» стало відомо про те, що на квартиру, яка виступає предметом іпотеки, відділами державної виконавчої служби накладені арешти, а саме: - 24.10.2011 року державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 28708355), якою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в т.ч. і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи» - на квартиру [ADDRESS]; - 06.02.2012 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 31150423), якою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в т.ч. і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи» - на квартиру [ADDRESS]; - 16.09.2013 року державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 39560577), якою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в т.ч. і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи» - на квартиру [ADDRESS]; - 14.02.2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 42209381), якою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в т.ч. і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи» - на квартиру [ADDRESS]; - 30.01.2015 року державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 45182139), якою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в т.ч. і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи» - на квартиру [ADDRESS]. Позивач вважає, що вищевказаними арештами порушуються його права, як іпотекодержателя. За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 3 цього Закону у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважне перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухомого майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як слідує із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Як розяснено в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом предявлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до розяснень п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржникові майна на яке накладено арешт, вирішується шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом (ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст. ст. 10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що право іпотеки виникло до моменту накладення вищезазначених подальших арештів на спірну квартиру, враховуючи, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається в черговості їх реєстрації і обтяжувач з вищим пріоритетом, в даному випадку позивач, має переважне право, суд вважає, що позовні вимоги щодо звільнення квартири з-під арештів є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Щодо наданих третьою особою документів, як-то: договір про відступлення права вимоги № 5 від 29.09.2014 року, укладений між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк», та ТОВ «Фінансова компанія «Вендор», договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 122 від 18.05.2015 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Вендор» та ТОВ «ФІНАНС [PERSON]», то слід зазначити, що вказані документи стосуються переходу прав вимог від однієї особи до іншої за кредитним договором № 479-в/37 від 13.02.2008 року, укладеного між [PERSON] та АБ «Факторіал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», в подальшому ПАТ «Фідобанк»). Вказані обставини і документи не впливають на право ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагати в судовому порядку звільнення з-під арешту нерухомого майна, іпотекодержателем якого є позивач та який має вищий пріоритет щодо цього майна перед іншими кредиторами боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у межах позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved