Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

ТОВ «АСД Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] пред'явила зустрічний позов до ТОВ «АСД Україна», ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», ПК «Буквелью Инвестментс лимитед» про визнання недійсними договору факторингу та договору відступлення права вимоги. Ухвалою суду від 26.03.2015р. зазначений зустрічний позов було залишено без розгляду. Первісний позов обґрунтовано тим, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір № GP 65342, згідно з яким банк надав кредит [PERSON] у розмірі 17918,00 грн. строком на 36 місяців з розміром процентної ставки за кредитним договором 28% річних. Згідно умов кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути суму наданого кредиту та сплатити проценти. 31.10.2008р. ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» уклало договір факторингу №1008/1 з ПК «Буквелю Инвестментс лимитед», за яким передало право вимоги боргу. 19.11.2008р. ПК «Буквелю Инвестментс лимитед» уклала договір цесії №1108/1 з ТОВ «АСД Україна», за яким вона відступає право вимоги боргу позивачу, про що [PERSON] був повідомлений. Позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку, але відповідач ігнорував звернення та свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому ТОВ «АСД Україна» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 82122,71 грн. та судовий збір. Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 195, 196). Також вони були повідомлені шляхом розміщення оголошення про судовий виклик в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с. 198). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача чи його представника не надходило. 30.09.2014р. представник відповідача [PERSON] подала до суду заперечення проти позову, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Крім цього, зазначила, що позивачем був пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 17.07.2007р. між ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір № GP 65342 (а.с. 10-11). Відповідно до пункту 1.1. договору Банк надає позичальнику кредит у сумі кредиту вказаній в п. 2.2. пропозиції, й в порядку, передбаченому п.2.2. кредитного договору, а позичальник зобов'язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом та комісії, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит частинами у сумах, визначені у графіку платежів. Відповідно до п. 2.2 пропозиції [PERSON] надається кредит у розмірі 17918,00 грн. строком на 36 місяців з розміром процентної ставки 28% річних. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти. За обслуговування кредиту щомісячно сплачується комісія у розмірі 2,34% (п. 3.2. кредитного договору). П. 3.3 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за кредитом здійснюється щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Згідно з п. 2.1. договору банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування суми кредиту на рахунок позичальника та/або видачі через касу банку. Банк ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» виконав свої зобов'язання щодо кредитного договору і надав кредит [PERSON] 31.10.2008 р. між ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» та приватною компанією «Буквелью Инвестментс лимитед» було укладено договір факторингу №1008/1, відповідно до якого ПК «Буквелью Инвестментс лимитед» набула права вимоги за кредитним договором в тому ж обсязі, який мав первісний кредитор за кредитним договором (п.2.1. договору) (а.с. 102-111). 19.11.2008р. між ПК «Буквелю Инвестментс лимитед» та ТОВ «АСД Україна» було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №1108/1 (а.с. 5). На виконання п. 2.2. договору цесії, сторони склали акт прийому-передачі реєстру боржників, в якому [PERSON] зазначений як боржник за кредитним договором № GP 65342 (а.с. 6, 7-9). 26.06.2012р. ТОВ «АСД Україна» звернулося до [PERSON] з повідомлення про перехід права вимоги боргу, наявну заборгованість за кредитним договором і вимогою про виконання зобов'язання (а.с. 17). [PERSON], всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 29.03.2013р. заборгованість відповідача за кредитним договором складає 82122 грн. 71 коп. Причиною спору стала відмова відповідача у добровільному порядку виконати умови Договору щодо здійснення платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав [PERSON] кредит у сумі та у терміни, визначені графіком надання кредиту, який відповідач в свою чергу отримав. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). П.1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1083 ЦК України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. З п. 2.6. договору факторингу №1008/1, укладеного між ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» та приватною компанією «Буквелью Инвестментс лимитед», вбачається, що наступне відступлення (продаж) фактором права вимоги третім особам допускається з наступним повідомленням про це клієнта протягом 1 місяця з дати такого відступлення за умови збереження у відповідному договорі відступлення прав вимоги аналогічних даному договору положень, відносно документації (ст. 5 договору), управління правами вимоги (ст. 6 договору),виключення та обмеження відповідальності (ст. 8 договору), конфіденційності (ст. 9 договору) в тій частині, в якій вони стосуються первісного кредитора. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АСД Україна» письмово повідомило про відступлення права грошової вимоги, визначило грошову вимогу, яка підлягає виконанню та зазначило фактора, якому має бути здійснений платіж. [PERSON] в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність його вини у невиконанні зобов'язань за договором. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов ТОВ «АСД Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «АСД Україна» документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 822 грн. 00 коп. (а.с. 3). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: approved