Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у сумі 28 151,57 грн., стягнення судового збору у сумі 281,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006099076. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав кредит в сумі 25 000 грн. для придбання товару. Строк повернення кредиту визначено 04.10.2016 року. Відповідач придбав товар, що підтверджується рахунком від 04.10.2013 року на імя [PERSON] 15 вересня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2006099076 від 04.10.2013 року, укладеним з [PERSON] У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 23 березня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом на загальну суму 28151,57 грн. У звязку з цим, просив позовні вимоги задовольнити в повному обємі. До судового засідання представник позивача не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації, відповідно до положень п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України. У зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача постановити заочне рішення. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 04 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006099076. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав кредит в сумі 25 000 грн. для придбання товару. Строк повернення кредиту визначено 04.10.2016 року. Відповідач придбав товар, що підтверджується рахунком-фактурою №89 від 04.10.2013 року, виданого ЧП [PERSON] на імя [PERSON] (а.с.8). 15 вересня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2006099076 від 04.10.2013 року, укладеним з [PERSON] (а.с.12) Позичальник зобовязався повернути кредитору суму кредиту, відсотків, комісію, відповідно до заяви, з якими він був ознайомлений під підпис. Проте, станом на 23 березня 2015 року відповідач, згідно наданого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розрахунку, який суд перевірив та вважає правильним, має заборгованість 28151,57 грн., що складається з наступного: 22915,62 грн. заборгованість за кредитом; 1,59 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 5234,36 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Оскільки, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та суду надані докази, що підтверджують існування вказаної заборгованості, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає задоволенню, оскільки підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved