Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 30 червня 2017 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем був укладений договір позики № 216970 в електронній формі на суму 900 гривень (надалі по тексту «договір»). Згідно п.1.3 договору, строк позики за цим договором складає тридцять днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків ( додаток до договору) до 30 липня 2017 року. Відповідно до п. 1.4. договору,\~ цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позивальником, та діє до повного виконання позичальником своїх за договором. Згідно п.1.5.1 договору, протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір основних процентів складає: - 1,9 % від суми позики, але не менше,\~ ніж тридцять гривень за перший день користування позикою; - 1,9% від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межа строку позики, зазначеного в п.1.3 цього договору - Відповідно до п.1.6 договору, позика надається на споживчі цілі. Позивачем зобов`язання за договором виконані належним чином. В зв`язку з неналежним виконання відповідачем договірних зобов`язань, станом на 28 липня 2020 року заборгованість\~ відповідача перед позивачем становить 38857 гривень 80 копійок в тому числі 900 гривень - основного боргу; 19250 гривень 40 копійок - заборгованості за відсотками; 18707 гривень 40 копійок - заборгованості за простроченими відсотками. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою по розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надав. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, безпосередньо, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності,\~ врахувавши позицію представника позивача, яка викладена у заяві про розгляд справи без його участі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України,\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 30 червня 2017 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем був укладений договір позики № 216970 в електронній формі на суму 900 гривень (надалі по тексту «договір»). Згідно п.1.3 договору, строк позики за цим договором складає тридцять днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків ( додаток до договору) до 30 липня 2017 року. Відповідно до п. 1.4. договору,\~ цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позивальником, та діє до повного виконання позичальником своїх за договором. Згідно п.1.5.1 договору, протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір основних процентів складає: - 1,9 % від суми позики, але не менше,\~ ніж тридцять гривень за перший день користування позикою; - 1,9% від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межа строку позики, зазначеного в п.1.3 цього договору - Відповідно до п.1.6 договору, позика надається на споживчі цілі. Позивачем зобов`язання за договором виконані належним чином. В зв`язку з неналежним виконання відповідачем договірних зобов`язань, станом на 28 липня 2020 року заборгованість\~ відповідача перед позивачем становить 38857 гривень 80 копійок в тому числі 900 гривень - основного боргу; 19250 гривень 40 копійок - заборгованості за відсотками; 18707 гривень 40 копійок - заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. При цьому, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Разом з тим,\~ договір позики № 216970 від 30 червня 2017 року, копію якого додано позивачем до позовної заяви останнього, не підписаний позикодавцем. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Разом з тим, в наданій представником позивача копії договору позики № 216970 від 30 червня 2017, укладеного\~ між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та [PERSON] , відсутній електронний підпис (аналог власноручного підпису) позикодавця. Відповідно до п. 1.4. договору позики № 216970 від 30 червня 2017 року,\~ цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позивальником, та діє до повного виконання позичальником своїх за договором. 18 травня 2016 року між\~ ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» та ТОВ «ВЕЛЛФІН» укладений договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, згідно\~ п.1.1 якого предметом цього договору є: - організація та здійснення та переказу грошових коштів ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» по транзакціях, що ініціюються клієнтами держателями електронних платіжних засобів, з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з ТОВ «ВЕЛЛФІН» угод; - організація та здійснення переказів від ТОВ «ВЕЛЛФІН» на банківські картки клієнтів (для видачі кредитів або позики). Відповідно до п.2.1 договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року, укладеного між\~ ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» та ТОВ «ВЕЛЛФІН», клієнтом є користувач веб-сайту ТОВ «ВЕЛЛФІН», держатель банківської картки, що придбаває у ТОВ «ВЕЛЛФІН» товари та/або послуги і ініціює з цією метою платіжні операції у відповідності з укладеними з ТОВ «ВЕЛЛФІН» угодами. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» займається грошовим посередництвом та наданням інших фінансових послуг, що дозволяє йому забезпечувати проведення грошових розрахунків між сторонами кредитного договору. Матеріали справи не містять і позивачем суду не надано доказів зарахування ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» грошових коштів на банківську картку відповідача; повідомлення від ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» про перерахування грошових коштів в сумі 900 гривен на банківську картку відповідача в матеріалах справи також відсутнє і позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 2 статті 1046\~ ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того,\~ згідно п. 8.1 договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, укладеного 18 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» та ТОВ «ВЕЛЛФІН», цей договір набуває чинності з моменту його підписання\~ сторонами і діє протягом одного року, тобто до 18 травня 2017 року. Договір позики № 216970\~ укладений між\~ позивачем та відповідачем 30 червня 2017 року, тобто після закінчення строку дії договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, укладеного 18 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» та ТОВ «ВЕЛЛФІН». Враховуючи викладене, доводи позивача\~ про зарахування грошових коштів в сумі 900 гривень на банківську картку відповідача на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, укладеного 18 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» та ТОВ «ВЕЛЛФІН», - є необгрунтованими і безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 205, 207, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, згідно ст..ст. 1, 2, 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» та\~

Outcome: dismissed