Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 11 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя мати склала заповіт, посвідчений 27.05.2002 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л.І., відповідно до якого все майно та всі майнові права вона заповіла їй. Після її смерті вона своєчасно прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу в межах шестимісячного строку заяви про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. Інших спадкоємців першої черги, в тому числі, які б мали право на обов`язкову частку, окрім неї, у [PERSON] немає. Після своєї смерті мати залишила їй у спадок 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] , яке належало за життя їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Право власності на вищевказане домоволодіння зареєстроване за співвласниками: [PERSON] (1/2 ч.), [PERSON] (1/5 ч.), [PERSON] (1/5 ч.), [PERSON] (1/10 ч.), загальна площа домоволодіння становить 204,3 кв.м, жила площа 123,3 кв.м. Крім трьох окремих житлових будинків до складу домоволодіння входять господарські будівлі і споруди. 10 квітня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Роменського міського нотаріального округу Ганзя О.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на нерухоме майно, яке належало її матері. Проте нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадину за заповітом, оскільки між кожним із співвласників домоволодіння фактично склався порядок користування конкретно визначеним майном (відповідним будинком та окремим надвірними будівлями), однак визначення ідеальних часток майна (із конкретним визначенням майна), що належить кожному із співвласників документально юридично не оформлювалося. Таким чином вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на спадкове нерухоме майно, оскільки нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину через те, що її частка у майні фактично не визначена, а провести поділ домоволодіння шляхом укладення між співвласниками нотаріально посвідченого договору також неможливо, так як відповідно до правовстановлюючих документів, вона не є співвласником. Тому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належало її матері - [PERSON] та припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , шляхом виділу у натурі частини об`єкта нерухомого майна, а саме: виділити їй у власність житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, позначений в технічному паспорті літ. «А2», загальною площею 56,4 кв. м, жилою площею 31,9 кв. м, з прибудовою цегли літ. «а4» та літньою кухнею гіпсоблочною, позначеною літ. «К», з присвоєнням зазначеній нерухомості статусу окремого об`єкта нерухомого майна. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 19 липня 2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.34). 18 жовтня 2019 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинене на час проведення експертизи (а.с. 83). 23 квітня 2020 року відновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 15 год. 30 хв. 25 травня 2020 року (а.с.127). У підготовче засідання [PERSON] її представник [PERSON] не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.157,158). Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності (а.с.143,145,151). Представник Роменської міської ради Сумської області Зіборова Т. Ю. до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.141). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] належить Ѕ частина житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, розташованими в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 2420,0 кв. м (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 лютого 2017 року, [PERSON] померла [INFO] в м. Ромни Сумської області (а.с.8). Згідно заповіту, посвідченого 27 травня 2002 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 1314, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] , 1981 року народження (а.с.9). Позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі - 60698611, що стверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 47851725 від 25.05.2017 року (а.с.10). З довідки КП «Роменське МБТІ № 830 від 10.10.2017 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 172950709 від 08.07.2019 року вбачається, що згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013 року домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване в реєстровій книзі № 48,53,70 номер запису 114, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 24391087 за наступними власниками: - [PERSON] - 1/2 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Роменською ДНК 03.12.1992 р., реєстр. № 6007; - [PERSON] - 1/5 ч. (1/10 ч. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Роменською ДНК 08.04.1986 р., реєстр. № 1126, 1/20 ч. - на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л. І. 30.10.1998 р., реєстр. № 2-1776, 1/20 ч. - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Роменською міською ДНК 04.10.2002 р., реєстр. № 973; - [PERSON] - 1/5 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Роменською міською ДНК 13.11.2008 р., реєстр. № 1802; - [PERSON] - 1/10 ч. на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л. І. 19.06.2009 р., реєстр. № 979. Нерухоме майно складається з наспаних будівель і споруд: -житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою літ. «А» загальною площею 76,4 кв. м, жилою площею 45,9 кв. м; -житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою (дозволу не потрібно) літ. «А1», загальною площею 71,5 кв.м, жилою площею 45,5 кв. м (жила площа збільшилась на 4,2 кв. м за рахунок перепланування), що не є самочинним згідно Постанови КМУ України № 406 від 07.06.2017 р.); -житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою літ. «А2» загальною площею 56,4 кв. м, жилою площею 31,9 кв. м (жила площа збільшилась за рахунок демонтажу перегородки - дозволу не потрібно згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації); Загальна площа домоволодіння становить 204,3 кв. м, жила площа 123,3 кв. м. -сарай дощаний літ. «Б»; -погріб цегляний літ. «п/г» під літ. «Б»; -сарай дощаний літ. «Б1»; -сарай-прибудова дощаний, обкладений цеглою літ. «б»; -сарай дощаний літ. «В» - дозволу не потрібно згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації; -погріб цегляний літ. «п/г» під літ. «В»; -сарай дощаний літ. «Г»; -літня кухня дерев`яна, обкладена цеглою літ. «Д» - сарай літ. «Д» переобладнаного під літню кухню - дозволу не потрібно згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації; -сарай-прибудова цегляний літ. «д»; -сарай цегляний літ. «Ж»; -сарай дерев`яний літ. «З»; -літня кухня гіпсоблочна літ. «К»; -погріб цегляний літ. «п/г» під літ. «Ж»; -вбиральня дощана літ. «У»; -огорожа дощана літ. «№». Вартість 1/2 частини нерухомого майна становить 134541 грн. (а.с.13,14). Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виданий [PERSON] (а.с.15-19). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин відсутності документів, які б підтверджували належність спадкодавцю саме цього нерухомого майна, оскільки подані документи підтверджують право власності на 1/2 частку трьох житлових будинків з надвірними будівлями і спорудами. Визначення ідеальних часток нерухомого майна (із конкретним визначенням майна), що належить кожному співвласнику, між співвласниками проводилося усно без будь-якого документального юридичного оформлення (а.с.20-21). Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1943 від 10.04.2020 року проведеним дослідженням встановлено технічну можливість виділу частки в розмірі 1/2 співвласника [PERSON] у спільній частковій власності на садибу за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням фактичного використання. Виділяється житловий будинок літ. А2, прибудова літ. А4, літня кухня літ.К. Фактичний розмір частки, що виділяється, становить 33/100. Зміна розміру частки, що виділяється, відбувається за рахунок зміни вартості добудов, прибудов, надвірних споруд, що будуються, добудовуються тощо та загалом нерівномірної зміни вартості майна у часі (фізичний знос об`єктів) по відношенню до первинних ідеальних часток у майні (а.с.112-125). Норми права, застосовані судом: У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася». Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Мотиви суду Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері на 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] . В матеріалах справи наявні заяви відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання позовних вимог в повному обсязі. Заперечень проти задоволення позовних вимог від відповідачів до суду не надходило. Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1943 від 10.04.2020 року встановлено технічну можливість виділу частки в розмірі 1/2 співвласника [PERSON] у спільній частковій власності на садибу за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням фактичного використання. Позивач у встановлений законом строк звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, але не має можливості оформити свої спадкові права, тому права позивача підлягають захисту у судовому порядку. Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17, 18, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268. 293, 294, 315 ЦПК України. Суд

Outcome: approved