Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики № 326056441 (надалі - Договір), згідно умов якого позивач надав відповідачу позику у сумі 1 000 грн. 00 коп., шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок останнього. При цьому, відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути позивачу зазначені кошти до 24 липня 2014 року, сплатити комісію у сумі 40 грн. 00 коп. та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2 % в день від суми позики. Проте, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав і станом на 23 вересня 2014 року має заборгованість в сумі - 2 379 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 14 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір № 326056441, згідно п. 8.2 якого невід'ємною частиною Договору є «Правила надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - Правила), текст котрих розмішений на сайті позивача: moneyveo.ua та moneyveo.com. ua (а.с. 6-8, 10-11). Згідно умов Договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти на споживчі цілі у сумі 1 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти до 24 липня 2014 року, сплатити відсотки за користування позикою у розмірі 2 % в день, а також сплатити комісію за обслуговування Договору у розмірі 4 % від суми позики. Також, відповідно до п.п 1.7 Договору детальний розпис сукупної вартості позики, із зазначення терміну платежу, зазначено в Графіку розрахунків, який є невід'ємною частиною цього Договору (а.с. 8). Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, про що свідчить платіжне доручення № 142 від 14 липня 2014 року (а.с. 9). Однак, [PERSON], після отримання грошових коштів, не виконав зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо повернення позики, сплати нарахованих відсотків за його користування та оплати комісії. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п 7.5 Правил за несвоєчасне повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою більш ніж 3 (три) банківські дні, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу разовий штраф у розмірі 9 (дев'яти) відсотків від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі 3 (трьох) відсотків в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором станом на 23 вересня 2014 року сума заборгованості з боку відповідача становила 2 379 грн. 00 коп. та складається з: заборгованості за позикою - 1 000 грн. 00 коп.; заборгованості по процентах в сумі - 200 грн. 00 коп.; заборгованості по простроченим процентах (п.п 7.5 Правил) - 1 710 грн. 00 коп.; штрафу - 90 грн. 00 коп.; комісії - 40 грн. 00 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 4), перевіреними у судовому засіданні. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість на загальну суму 2 379 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 625, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved