overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1997 року і мають спільну повнолітню дитину. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 15 лютого 2018 звернулась до Білозерського районного суду Херсонської області. Ухвалою судді Білозерського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року (а.с. 13) справа направлено за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. Ухвалою від 06 квітня 2018 року (а.с. 22) справу призначено до розгляду у підготовче засідання. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 23, 24), в підготовче засідання не зявилися. В той же час відповідач через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності (а.с. 25). Така заява відповідає ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а тому судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд ухвалив за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони з 23 серпня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Із позовної заяви слідує, що з 2005 року подружні стосунки між сторонами припинені, вони проживають окремо. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. У пункті 3 позовної вимоги позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2003 року, який зареєстрований відділом РАЦС Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Зараз не проживають разом як подружжя, шлюб існує лише формально. Вважає, що примирення між ними категорично неможливе, просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони не проживають як подружжя, шлюб існує формально, на примирення категорично не згідні. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, наявність реєстрації шлюбу між сторонами без його фактичного збереження суперечить їх інтересам, відтак шлюб потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище [PERSON]. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2005 року, про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зроблено запис №315. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між подружжям постійно виникали сварки, сімейні стосунки припинені. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що сімейні стосунки припинені через несумісні погляди на життя, з квітня 2015 року проживають окремо, сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що сім'я розпалась з 2011 року і зберегти її неможливо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2005 року, про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зроблено запис №315. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося через несумісні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, бюджет окремий, сімейні стосунки припинені. Сторони категорично заперечили проти надання строку для примирення, посилаючись на те, що не будуть вживати жодних дій щодо збереження шлюбу, наполягали шлюб розірвати. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 СК України). З огляду на викладене, а також враховуючи те, що примушування до збереження шлюбу є порушенням права на свободу, суд дійшов висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб належить розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2009 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що подружні стосунки у них з відповідачем погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, так як у їх стосунках взагалі відсутні порозуміння та повага, розвинулась неприязнь одне до одного, через що подружні відносини вони припинили, перестали вести спільне господарство, їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати і стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, оскільки протягом наданого судом строку на примирення вони не примирилися. В разі неявки в судове засідання відповідача не заперечила проти розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. В разі неявки в судове засідання позивачки не заперечив проти розгляду справи у її відсутності. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2009 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Нормальні подружні стосунки у сторін не склалися через різні погляди на життя, тривалий час вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, їх шлюб носить формальний характер. Судом вживались заходи до примирення сім`ї, але воно між сторонами не відбулося. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім`я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір`ю, проти чого сторони не заперечують. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2010 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідач не надає допомоги на утримання сина, він працевлаштований і отримує заробітну плату, інших утриманців немає, а тому він взмозі утримувати неповнолітнього сина, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, а саме по 4000 гривень щомісячно. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї в судове засідання надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі, проти розгляду справи у відсутності відповідача і ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Від нього в судове засідання надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає не заперечує проти стягнення з нього аліментів в сумі 4000 гривень. \~ \~ \~ \~Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2010 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає, інших утриманців немає, є здоровим, працездатним і має змогу утримувати дитину. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідач хоч і працевлаштований, однак його дохід є нерегулярним, тому суд вважає, що з нього мають бути стягнуті аліменти в сумі 4000 гривень щомісячно на дитину. Встановлюючи розмір аліментів в сумі 4000 гривень, суд враховує наведені вище обставини в їх сукупності, зважає на те, що відповідач погодився на стягнення з нього аліментів саме в такій сумі, про що вказав у поданій заяві, також береться до уваги матеріальний стан позивачки і дитини та матеріальний стан відповідача, а також мінімальний розмір аліментів, який встановлено ст.182 Сімейного кодексу України. На думку суду ця сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. \~ \~ \~ \~В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2006 року, спільних дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що 23 травня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільних дітей не мають. За час спільного проживання подружнє життя у них не склалось, оскільки дружина зловживає спиртними напоями, без пояснень зникає на 2-3 тижні з дому. Вважає, що подальше зберігання сім'ї є недоцільним та просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнала та не заперечила, що вона допускає протиправну поведінку, однак не бажає змінювати будь що у своєму житті, в тому числі і прізвище. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 23 травня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала її. Судом встановлено, що фактично ніяких подружніх стосунків із правами та обов'язками між сторонами не існує уже тривалий час. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним, вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2013 року. Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя у подружжя не склалося. Подружнім життям приблизно з кінця 2013 року не проживають, спільного господарства не ведуть. За період постійного проживання Позивачка вважає, що подальше перебування у шлюбі між сторонами суперечитиме її інтересам, а тому змушена звернутись з позовом до суду та просить його задоволити, адже примирення між подружжям вважає неможливим. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила суд не застосовувати процесуальних заходів примирення подружжя. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задоволити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю, проти чого відповідач не заперечив. Протягом шести місяців сторони шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, спільного господарства та побуту не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2018 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися, шлюб між ними було зареєстровано під час відбування покарання відповідачем за вчинений злочин, після реєстрації шлюбу у чоловіка змінилися погляди на життя, вона зрозуміла, що вони різні за характером люди, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, на примирення не згідна. В разі відсутності відповідача не заперечує проти розгляду справи у його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведеного, беручи до уваги карантинні заходи в державі з приводу пандемії коронавірусу, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв`язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує, вказавши про це у своїй заяві. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2018 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Нормальні подружні стосунки між сторонами не склалися, тривалий час сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети. На примирення позивачка не згідна. Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі відповідно до вироку Рівненського районного суду від 08 червня 2017 року. \~ \~ \~ \~Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім`я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. \~ \~ \~ \~В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, який був сплачений позивачкою при поданні позову до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 1990 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що останнім ча-сом вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, у сторін відсутні спільні інтереси, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Позивач вважає, що сім'я як така розпалалася, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. У суді позивач підтримав свої вимоги. У суді відповідачка визнала позовні вимоги. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задо-воленню зі слідуючих підстав. Спільне життя у сторін не склалось через постійні непорозуміння один одного, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають бажання бути разом. Суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Неповнолітню дитину на подальше виховання, на думку суду, необхідно залишити з [PERSON], проти чого не заперечує відповідачка. Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 1998 року і мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що останнім часом у шлюбі, за наявності дружини і двох дітей він відчуває себе одиноким, не відчуває підтримки сім'ї у проблемах, які виникають особисто у нього. Два місяці він проживає окремо від сім'ї і ні за яких обставин не намагатиметься примиритися з дружиною. Рішення його є обдуманим і кінцевим. Відповідач позовні вимоги визнала та пояснила суду: Як і в кожній сім'ї, у них виникали якісь непорозуміння. Вважає, що чоловік надумав собі про свою одинокість. Одночасно, вона вже вичерпала всі можливі способи примирення і повернення до нормальних подружніх стосунків. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6) та свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8) стверджується, що сторони із 23 червня 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала її та не заперечила проти розірвання шлюбу. Зважаючи на зазначені сторонами підстави припинення подружніх стосунків та категоричність сторін в питанні існування шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 6), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved