Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з часу звернення до суду. А також стягувати аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до досягнення сином трьох років, а саме: до [INFO] . Також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 06.11.2019. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває на її матеріальному утриманні. Спільне сімейне життя у них не склалося, і сторони припинили спільне проживання. Забезпечення дитини усім необхідним відбувається повністю за рахунок позивачки, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вказала, що син [PERSON] часто хворіє, згідно епікризу йому лікарі поставили діагноз: наслідки гіпоксичного-ішемічного ураження центральної нервової системи, він потребує доровартісного обстеження, лікування та реабілітації. Забезпечити сину належний рівень життя вона невзмозі, а тому батько, який є працездатним та здоровим, може сплачувати аліменти на утримання сина. Тому вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. Крім того, [PERSON] вважає, що також має право на утримання з боку відповідача [PERSON] , як дружина, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, а тому просить суд стягувати з останнього аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку. Позивачка до судового засідання подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 16.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Ухвалою суду від 13.09.2021 витребувано у Державній прикордонній службі України інформацію про перетин Державного кордону України відповідачем. 07.10.2021 позивачка подала письмову заяву про проведення судового засідання у її відсутності, позов підтримала, а також доглучила виписку із медичної карти амбулаторного хворого № 8118/21 (а.с. 36, 39, 40) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. 04.10.2021 на електронну адресу суду відповідач надіслав заяву, згідно якої просить суд відкласти розгляд справи на 10 листопада, так як він перебуває за кордоном. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, однак в судове засідання не з`явився та у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надав відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, не надав суду доказів чи клопотань про витребування доказів, 04.10.2021 подав електронну заяву про відкладення розгляду справи аж на 10 листопада, при цьому не повідомив суд про визнання чи невизнання позову та пронаявність у нього будь-яких доказів з приводу обставин даної справи, беручи до уваги те, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду, для якнайкращого забезпечення інтересів дитини суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, а дії відповідача розцінює, як такі, що спрямовані на затягування розгляду справи, адже по суті позову відповідач жодної заяви не подав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 06.11.2019, який зареєстрований Калуським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Фроанківській області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2019 (а.с.9). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] , згідно зі свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 21.07.2020 (а.с.6). У відповідності до довідки від 01.07.2021, виданої виконавчим комітетом Калуської міської ради Управління «ЦНАП», [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] разом із мамою [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до епікризу, витягу з медичної карти № 3064, магнітно-резонансної томографії від 18.03.2021, медичної карти амбулаторного хворого від 18.01.2021 [PERSON] встановлено діагноз: наслідки гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи, синдром рухових розладів, дисплазія кульшових суглобів (а.с. 11, 12, 13, 14, 15). Крім того, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8118/21 [PERSON] поставлено діагноз: дитячий церебральний параліч, нижняя спистична диплегія зі стійкими, тяжкими руховими порушенями. Дитина підлягає оформленню соціальної допомоги по інвалідності (а.с. 40). На виконання ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.09.2021 адміністрація Державної прикордонної служби України надала інформацію про перетин відповідачем державного кордону України за період часу з 01.12.2019 по 13.09.2021, із зазначенням дат виїзду та в`їзду в Україну, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] здійснював неодноразові перетини державного кордону, що свідчить про те, що відповідач перебуває на сезонних роботах за кордоном, при цьому за кордоном він перебуває тривалі періоди, виїхав за кордон 09.06.2021 та в Україну не повертався станом на 13.09.2021 (а.с. 37). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх неповнолітнього сина та в утриманні дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Оцінка суду: врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає з нею, хворіє з народження та потребує постійного обстеження, лікування та реабілітації. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні дитини не бере, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини . Як вбачається із змісту позовної заяви, відповідач являється здоровою, працездатною особою, їздить за кордон, інших осіб на утриманні не має. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що відповідач має систематичний заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд заначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю [PERSON] . Остання здійснює догляд за дитиною до досягнення ним трирічного віку, тому одержати будь-які доходи позбавлена можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Державної допомоги недостатньо для її забезпечення та забезпечення сина. Таким чином, оскільки малолітня дитина сторін проживає з позивачкою, то вона має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, фізично здоровий. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності та враховуючи той факт, що відповідач не довів та не обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти на дружину, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, на утриманні та вихованні якої знаходиться одна дитина, яка не досягла трьохрічного віку, потребує постійного материнського догляду, хворіє з дитинства, а відповідно мама змушена весь свій час віддавати дитині, її догляду, лікуванню та розвитку, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для утримання позивачки. В решті позову відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат: Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.75, 79, 80, 84, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 263-268, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved