Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

ТзОВ „Кредитні ініціативи звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовано тим, що між відповідачем [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-екномічним банком (закрите акціонерне товариство) 15.10.2007 року був укладений кредитний договір №141/07-ф, відповідно до якого Акціонерний комерційний промислово-екномічний банк (закрите акціонерне товариство) зобов'язався надати [PERSON] кредит в розмірі 10000 гривень. Позивач вказує, що відповідно до умов вищевказаного договору банк видав [PERSON] кредит у сумі 10000 гривень, що стверджується меморіальним ордером №1 від 16.10.2007 року, а остання зобовязувалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.Відповідач [PERSON]І, взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, і станом на 19.01.2017 року заборгованість останньої за кредитним договором №141/07-ф від 15.10.2007 року становить 16334,05 гривень, з яких заборгованість за кредитом 4958 гривень, заборгованість по відсотках 6573,21 гривень, заборгованість по комісії 558,01 гривень, пеня за рік 4244,83 гривень. Позивач також вказує, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-екномічним банком» (який виступає правонаступником Акціонерного комерційного промислово-екномічного банку (закрите акціонерне товариство)) та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого, ТзОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-екномічний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-екномічний банк» зобов'язувалось відступити ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься у Додатку №1 до Договору відступлення. Також позивач зазначає, що для захисту своїх кредиторських прав та на виконання умов кредитного договору відповідачу [PERSON] 24.01.2017 року за №РІВ-КІ-1145/16 була направлена письмова вимога про повернення кредиту, однак така вимога відповідачем залишена без виконання. Позичальник [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, а тому позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 16334,05 гривень та судовий збір в сумі 1600 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, одночасно із позовною заявою подав до суду письмове клопотання в якому просить справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у пресі газеті „Волинь Нова, із урахуванням чого судовий розгляд справи було ухвалено проводити у відсутності відповідача. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] було укладено кредитний договір №141/07-ф, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 10000 гривень, із сплатою за користування кредитними коштами\~20 % річних, та кінцевим повернення кредиту та процентів за ним\~14.10.2009 року (а.с.6-7). Крім того, 12.03.2009 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено Договір про внесення змін до кредитного договору №141/07-ф від 15.10.2007 року, відповідно до умов якого, Графік погашення кредиту викладено в новій редакції (а.с. 12-13). Згідно п. 4.2.1. Кредитного договору, відповідач зобов'язувалась використати кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість по кредиту перед банком відповідно до розробленого графіку погашення (а.с.6). 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-екномічним банком» (який виступає правонаступником Акціонерного комерційного промислово-екномічного банку (закрите акціонерне товариство)) та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого, ТзОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-екномічний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-екномічний банк» зобов'язувалось відступити ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься у Додатку №1 до Договору відступлення (а.с.15-26). Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування від відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно\~ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 4.3.1. кредитного договору №141/07-ф від 15.10.2007 року передбачено, що банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, суму штрафних санкцій, передбачених цим договором, у випадках, коли позичальник не виконав у строк свої обовязки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або інші обовязки передбачені цим договором. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з розрахунку суми боргу станом на 19.01.2017 року по кредитному договору №141/07-ф від 15.10.2007 року позичальник [PERSON] свої зобовязання не виконала, і сума заборгованості становить 16334,05 гривень, з яких заборгованість за кредитом 4958 гривень, заборгованість по відсотках 6573,21 гривень, заборгованість по комісії 558,01 гривень, пеня за рік 4244,83 гривень (а.с.36). Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надано. Крім цього, 24.01.2017 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» за вихідним №РІВ/КІ-1145/16 було направлено відповідачу [PERSON] повідомлення про усунення порушення, однак, дана вимога відповідачем залишена без задоволення (а.с. 37-38 ). Пунктом 6.4 кредитного договору №141/07-ф від 15.10.2007 року передбачено, що цей договір діє до повного повернення позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобовязань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору (а.с.7). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання згідно договору та не сплачує кредит та відсотки по кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому є всі підстави для стягнення на користь позивача із позичальника [PERSON] суми заборгованості по кредитному договору №141/07-ф укладеному 15.10.2007 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони усі понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №22611 від 30.01.2017 року убачається, що позивачем було сплачено при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved