Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 10.10. 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом про визнання права на спадщину. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] Позивачка є спадкоємицею на все належне останній майно на підставі заповіту, посвідченого 15.12.1995 і вже оформила спадкові права на належну спадкодавиці земельну ділянку площею 2,807 га, що розташована на території Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області. Також, до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , входить право на земельну частку (пай) розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у власності КСП «Прогрес». Спадкодавиці вказане право належало як спадкове майно після смерті її чоловіка - [PERSON] . Останньому вказане право належало згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0249649, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.02.1997 за №649. Згідно Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельний пай може передаватись у спадок. [PERSON] помер [INFO] , спадкоємицею на все майно після його смерті була [PERSON] (спадкодавця, яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими речами померлого). Але оформити свої права на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , як спадкове майно після смерті її чоловіка - [PERSON] , позивачка не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з датою його видачі - 28.02.1997, виданий після смерті спадкодавця. Тому просить визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай), в землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0249649, виданого 28.02.1997 Роменською районною державною адміністрацією Сумської області та зареєстрованого 28.02.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №649. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 10 жовтня 2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.22). 20 листопада 2019 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.53). У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.46). Представник відповідача - Смілівської сільської ради Роменського району у судове засідання не з`явився. Від сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають (а.с.62). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника архіву (а.с. 59). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області 15.07.2010 (а.с. 9). Остання була матір`ю позивачки [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Смілівською сільською радою Роменського району Сумської області 12.05.1976 року (а.с.10). Згідно довідки Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області №927 від 15.08.2019 року спадкоємицею на все майно після смерті [PERSON] являється [PERSON] (позивачка). Остання своєчасно прийняла спадщину, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавиці подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений виконкомом Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області 15.12.1995 за реєстровим номером 524, його не змінено і не відмінено. Інших спадкоємців, у тому числі неповнолітніх та непрацездатних, по даних виконкому Смілівської сільської ради немає (а.с.12). З заповіту від 15 грудня 1995 року, складеного [PERSON] та посвідченого секретарем виконкому Смілівської сільської ради і зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під №524 вбачається, що заповіт складено на користь дочки заповідача - [PERSON] (а.с.13). З свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Колісник С.М. 28.10.2011 року, та зареєстрованого в реєстрі за №1053 вбачається, що [PERSON] вже оформила спадкові права на належну спадкодавиці земельну ділянку площею 2,807 га, що розташована на території Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.47). З довідки Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області №977 від 08.11.2018 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємицею на все майно після його смерті являється [PERSON] (спадкодавиця). Остання своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими речами померлого . Інших спадкоємців, у тому числі неповнолітніх та непрацездатних на території Смілівської сільської ради немає. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області не посвідчувався (а.с.15). З свідоцтва про одруження від 28.01.1953 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 28.01.1953 (а.с.11). Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0249649, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.02.1997 року за №649 , [PERSON] на підставі рішення Роменської районної державної адміністрації від 27.02.1997 №50 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» розміром 3, 47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.17). Листом відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 13.09.2019 №38/140-19 підтверджується, що відповідно до рішення Смілівської сільської ради Роменського району Сумської області від 21.08.1995 було передано землі в колективну власність, на підставі якого виданий державний акт на право колективної власності на землю КСП «Прогрес». Держаний акт на право колективної власності на землю зареєстрований 22 серпня 1995 року. До державного акта доданий список членів господарства, які мають право на земельну часку (пай). [PERSON] занесений до даного списку. Таким чином, він набув право на земельну частку (пай) (а.с.16). Відповідно до довідки відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №1658/0/200-19 від 11.09.2019 року згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №0249649, який виписаний 28 лютого 1997 року Роменською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 649, належить право на земельну частку (пай) в землях, які перебувають у власності КСП «Прогрес». Уточнений розмір земельної частки складає 3,47 умовних кадастрових гектар. Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] не виготовлявся та за життя не отримано (а.с.18). З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , входить право на земельну частку (пай) розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у власності КСП «Прогрес», яке належало спадкоджавиці як спадщина після смерті її чоловіка, [PERSON] . Останньому вказане право належало згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0249649, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.02.1997 за №649. Норми права, застосовані судом: Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельний пай може передаватись у спадок. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Не внесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Виходячи з положень ст. 5 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» для набуття права на земельну частку (пай) необхідно, щоб особа була членом КСП та була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, і КСП одержало зазначений вище акт. Особам, внесеним до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка, і провадиться їх реєстрація районною державною адміністрацією. Земельний сертифікат це документ, який засвідчує право особи на земельну частку та містить відомості про її вартість і розмір в умовних кадастрових гектарах. Сертифікати видає районна державна адміністрація. Відповідно до п. п. 16-17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України від 05.06.2003 року № 899-VI «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Ст. 2 зазначеного Закону визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Мотиви суду Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. Але на даний час суб`єктивне право позивачки на успадкування права на земельну частку (пай) померлого перебуває у невизнаному стані, оскільки правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця, що не дозволяє нотаріально оформити спадкові права. Зважаючи на те, що нотаріат в даному випадку здійснює правоохоронну функцію, а суд - правозахисну, то суд має задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачами права на земельну частку (пай). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачка є спадкоємцем, але не має можливості оформити свої спадкові права, тому її права підлягають захисту у судовому порядку. Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved