Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» (далі - ТОВ «Магістраль-Транс», позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому зазначило, що 01.09.2014 року [PERSON], було прийнято на роботу на посаду водія 1-го класу для виконання міжміських та міжнародних перевезень вантажів з відрядно-преміальною оплатою праці. При цьому, із відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 01.09.2014 року відповідно до умов якого він несе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереженості автотранспортних засобів ввірених йому позивачем. За час роботи відповідачем завдано матеріальної шкоди товариству. Так, 03.03.2017 р., було пошкоджено автомобіль [NUMBER], а саме: передній бампер; радіатор інтеркулера, сума завданого збитку - 7 423,00 грн. Також, відповідач, виконуючи рейс на автомобілі марки Рено Преміум д. номер [NUMBER] з напівпричепом марки Шміц д. номер [NUMBER], сполученням Україна-Німеччина з 24.07.2017 року по 08.08.2017 року допустив наїзд на бордюр, що призвело до пошкодження нового колеса 315/70/R22.5 марки Sava. Сума збитку 8 350,00 грн. Також при передачі автомобіля марки Рено Преміум д. номер [NUMBER] з напівпричепом марки Шміц д. номер [NUMBER], 09.08.2017 року від відповідача водію [PERSON], було виявлено пошкодження заднього борту. Сума відновлювального ремонту склала 2 304,00 грн. При виявленні, вчинених відповідачем пошкоджень автомобіля, кожен раз було запропоновано відповідачу надати письмові пояснення щодо виявлених пошкоджень, проте він відмовлявся від надання таких пояснень, в результаті чого було складався відповідний акт фіксації відмови від надання письмових пояснень. За результатами проведеного ремонту та визначення вартості нанесених відповідачем матеріальних збитків позивачу видавались накази про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності у вигляді прямої дійсної шкоди, однак від ознайомлення з ним відповідач відмовився, про що складено відповідний акт відмови. 02-03.11.2017 року (подвійна дата зазначена у заяві) відповідач подав заяву про звільнення за власним бажанням, а 10.11.2017 року, відповідно до Наказу №37/к він був звільнений з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Таким чином, загальна вартість підтверджених збитків, завданих відповідачем позивачу становить 18077,00 грн., яку позивач, посилаючись на ст.ст. 130, 134, 135-1КЗпП України просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 11.01.2018 року позовну заяву ТОВ «Магістраль-Транс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Встановлено також позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву на позов на подання відповіді на відзив. Копію ухвали суду від 11.01.2018 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 13.02.2018 року (поштове відправлення №0800100659944). Відзиву на позовну заяву відповідач не подав, однак 14.02.2018 року надіслав до суду копії наступних доказів: взаєморозрахунок з водієм по подорожньому листу № 816497 від 08.08.2017 року, взаєморозрахунок з водієм по подорожньому листу № 816471 від 24.07.2017 року, взаєморозрахунок з водієм по подорожньому листу № 700994 від 06.01.2017 року, відповідь Головного управління Держпраці у Київській області від 28.11.2017 року, звернення до Головного управління Держпраці у Київській області, відповідь Київської місцевої прокуратури №9 від 15.11.2017 року та письмове звернення до цієї прокуратури, обхідний лист при звільненні з ТОВ «Магістраль-Транс», розрахунковий лист за листопад 2017 року по ТОВ «Магістраль-Транс», наказ №31-к від 08.06.2010 року про заохочення [PERSON], посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, почесна грамота [PERSON], свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та про народження дитини серії [NUMBER], перепустки [PERSON], у ТОВ «Магістраль-Транс» (а.с. 40-58). При цьому доказів направлення позивачу копій вказаних документів відповідачем до суду не надано. Крім того, 15.03.2018 року від [PERSON], в особі його представника - адвоката [PERSON], надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказав, що дійсно в період з 01.09.2014 року по 10.11.2017 року працював водієм в товаристві з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс». 10.11.2017 року відповідно до наказу №37/к його було звільнено з роботи за власним бажанням. Він погоджується з тим, що з ним був укладений договір про повну матеріальну відповідальність від 01.09.2014 року, заперечує факт завдання підприємству будь-якої матеріальної шкоди. Факт пошкодження колеса розміром 315/70/R22.5 SAVA не заперечує. Також зазначив, що не може нести повну матеріальну відповідальність за завдану товариству шкоду відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, оскільки його посада не входить до переліку посад і робіт, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.77 р., № 447/24, а відтак з ним не міг бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність. У вказаному відзиві відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, а також стягнути з позивача на його користь 5000 грн., судових витрат, які складаються із витрат на послуги адвоката згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 15.03.2018 року. До відзиву додано опис вкладення до рекомендованого листа на адресу ТОВ «Магістраль-Транс» від 15.03.2018 року. Відповіді на вказаний відзив ТОВ «Магістраль-Транс» у встановлений в ухвалі суду від 11.01.2018 року строк не надало. Ухвалою суду від 30.07.2018 року задоволено заяву про відвід судді Мазки Н.Б., у даній справі, а тому ця справа 23.08.2018 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена головуючому судді Тандиру О.В. З огляду на вимоги ч. 12 ст. 33 ЦПК України суд ухвалив продовжувати розгляд даної справи після зміни складу суду з тієї стадії, на якій він перебував у попереднього складу суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справі, суд встановив наступне. 01.09.2014 року на підставі наказу №14-К, [PERSON], ІПН [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві 17.08.2006 р., прийнято на роботу на посаду водія 1-го класу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» для виконання міжміських та міжнародних перевезень вантажів з відрядно-преміальною оплатою праці (а.с. 5). Із відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 01.09.2014 року відповідно до умов п. 1 якого він несе повну матеріальну відповідальність, в тому числі і за незабезпечення збереженості автотранспортних засобів, переданих йому товариством. Крім цього відповідач зобов'язався бережно ставитись до переданих йому підприємством матеріальних цінностей та вживати заходів щодо запобігання їх знищенню, псуванню, розкраданню, нестачі; своєчасно доповідати підприємству про про всі обставини, які загрожують зберіганню переданих йому матеріальних цінностей (а.с. 8). Згідно доповідної записки водія [PERSON], від 06.03.2017 р., при передачі автомобіля державний номерний знак [NUMBER] від [PERSON], було встановлено пошкодження вказаного автомобіля, а саме переднього бамперу, радіатора інтеркулера. З усних пояснень відповідача стало відомо, що при паркуванні автомобіля відповідач не дотримався безпечної відстані і допустив зіткнення з тягачом-евакуатором Мерседес-Бенц, що призвело до пошкодження автомобіля [NUMBER] (а.с. 9). Від надання письмових пояснень щодо вказаного факту відповідач відмовився, про що складено акт фіксації відмови від 06.03.2017 року (а.с. 10). Згідно видаткової накладної від 06.03.2017 року № 161 вартість запчастин становить 9174,37 грн. (без ПДВ), при цьому окрім частин бампера вказана підніжка кабіни ліва вартістю 1459,17 грн., (без ПДВ) (а.с. 11). Відповідно до наказу №38/1 від 18.10.2017 року про притягнення до матеріальної відповідальності [PERSON], притягнуто до матеріальної відповідальності за фактом заподіяння шкоди у розмірі 7423,00 грн., та наказано ознайомити відповідача із змістом наказу, а у випадку відмови - скласти відповідний акт (а.с. 12). Згідно доповідної записки водія [PERSON], від 09.08.2017 р., відповідач, виконуючи рейс на автомобілі марки Рено Преміум д. номер [NUMBER] з напівпричепом марки Шміц д. номер [NUMBER], сполученням Україна-Німеччина з 24.07.2017 року по 08.08.2017 року допустив наїзд на бордюр, що призвело до пошкодження нового колеса 315/70/R22.5 марки Sava. Також при передачі автомобіля рено державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом марки Шміц д. номер [NUMBER] від [PERSON], було виявлено пошкодження заднього борту (а.с. 14). Від надання письмових пояснень щодо вказаного факту відповідач відмовився, про що складено акт фіксації відмови від 09.08.2017 року (а.с. 15). Згідно рахунку №3141 від 29.08.2017 року вартість нової гуми вказаного розміру становить 8 350,00 грн. (а.с. 16). А згідно рахунку №608 від 18.10.2017 року вартість ремонту вказаних пошкоджень заднього борту становить 2304,00 грн. (а.с. 17). Відповідно до наказу №38/1 від 18.10.2017 року про притягнення до матеріальної відповідальності [PERSON], притягнуто до матеріальної відповідальності за фактом заподіяння шкоди у розмірі 8350,00 грн., та 2304,00 грн., та наказано ознайомити відповідача із змістом наказу, а у випадку відмови - скласти відповідний акт (а.с. 18). Як вбачається з акту про відмову від підпису документа від 02.11.2017 року [PERSON], відмовився від ознайомлення та підписання наказів про притягнення його до матеріальної відповідальності (а.с. 20). Згідно наказу №37/к від 10.11.2017 року [PERSON], з 10.11.2017 року звільнений з посади водія ТОВ «Магістраль-транс» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 7). Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються ст.ст. 130, 134, 135-1, 136 КЗпП України. Як передбачено ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Під прямою дійсною шкодою, визначеною вказаною нормою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП встановлено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 р. № 447/24. Як вказано у зазначеній постанові, договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладений з працівником, який виконує роботи з приймання і обробки для доставки (супроводження) вантажу, багажу, поштових відправлень і інших матеріальних і грошових цінностей, їх доставці (супроводу), видачі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачем може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність та на нього може бути покладена відповідальність за заподіяну ним шкоду у повному обсязі, оскільки його трудова функція пов'язана із прийманням і обробкою для доставки, супроводженням вантажу, їх доставці та супроводу. Так судом було встановлено, що відповідач у порушення умов договору про повну матеріальну відповідальність від 01.09.2014 року щодо незабезпечення збереження ввіреного йому автотранспортного засобу, з необережності допустив його пошкодження, що підтверджено доповідними записками при здачі вказаних транспортних засобів, актами відмови від надання письмових пояснень з цього приводу, наказами про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності та актом відмови від ознайомлення з вказаними наказами. Як вбачається із видаткових накладених та рахунків, розмір прямої дійсної шкоди товариства, заподіяної відповідачем становить 7423,00 грн., + 2304,00 грн., 8350,00 грн., а всього 18077,00 грн. Дії відповідача знаходяться у прямому причинному зв'язку із наслідками, що настали у вигляді шкоди товариству. Також суд констатує, що товариством дотримано річний строк, встановлений ст.233 КЗпП України з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Крім того, відповідачу було запропоновано надати відповідні пояснення щодо заподіяння шкоди, ознайомитися з наказами про притягнення його до матеріальної відповідальності, на що останній відмовився, будь-яких заперечень щодо цього не надав, накази про притягнення його до відповідальності у встановленому законом порядку не оскаржив. Так, згідно ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується документів, поданих [PERSON], суду у строк, встановлений для подання відзиву на позов, то суд їх не приймає до уваги, так як ці докази є недопустимими, оскільки подані з порушенням ч. 9 ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи; та з порушенням ст. 95 ЦПК України, відповідно до якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Що стосується відзиву на позов, поданий відповідачем в особі адвоката [PERSON], то суд не приймає його до уваги з огляду на вимоги ст. 126 ЦПК України, відповідно до якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Строк для подання відзиву на позов був встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 11.01.2018 року та становив 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, та який закінчився 28.02.2018 року. В той же час вказаний відзив на позовну заяву поданий відповідачем 15.03.2018 року. Таким чином, оскільки позивач довів суду належними, допустимими доказами всі обов'язкові елементи відповідальності працівника за заподіяну підприємству дійсну пряму шкоду, правомірність укладення з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність, дотримався строку звернення до суду, на противагу чого відповідач не заперечив та не надав доказів на підтвердження своєї позиції, позовні вимоги ТОВ «Магістраль-Транс» про стягнення 18077,00 грн., прямої дійсної шкоди підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі мінімальної ставки судового збору (встановленої на час звернення до суду з вказаним позовом) - 1600,00 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved