Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 24.04.2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 13-26804, який підписаний у присутності менеджера компанії. За умовами вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 302856 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 73 % річних, тип процентної ставки - фіксована. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 24.04.2019 року. Кредит був наданий позичальнику строком на 12 місяців з кінцевим строком повернення кредиту 23.04.2020 року. Зазначає, що зі сторони позивача умови зазначеного кредитного договору були виконані в повному обсязі шляхом видачі коштів із каси кредитора в день підписання договору. Однак, відповідач на день написання даного позову кредитні кошти не повернув у повному обсязі, обов`язкові платежі згідно з графіком розрахунків не здійснює, що дає підстав, нарахувати проценти до дня написання позову, на відправлені листи про вирішення ситуації досудовим шляхом ніяк не реагує, на телефонні дзвінки позивача не відповідає, в добровільному порядку не бажає сплатити кредит, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача вказує, що згідно з довідкою розрахунку заборгованості станом на 25.02.2020 року сума боргу за кредитним договором № 13-26804, укладеного 24.04.2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] становить 466708,97 грн., з яких: борг по тілу кредиту - 302856 грн.; нараховані відсотки - 162952,97 грн.; нарахована пеня - 900 грн. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість за кредитним договором № 13-26804 від 24.04.2019 року у розмірі 466708 грн. та суму сплати судового збору у розмірі 7000,63 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02.10.2020 року від представника відповідача - адвоката Білоцерковець Ю.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що відповідач позов не визнає в повному обсязі і просить суд відмовити в його задоволенні. Зауважує, що між відповідачем та одним із засновників позивача, а саме [PERSON] , була усна домовленість про те, що [PERSON] документально оформить на себе кредит, який не буде йому видаватися через касу, а буде перерахований на рахунок [PERSON] . За ці кошти [PERSON] мав намір придбати техніку, яка необхідна для ремонту автомобілів. Також між сторонами було погодження про те, що погашення кредиту буде здійснювати [PERSON] , а документи необхідні для видачі кредиту та поточні про погашення кредиту буде підписувати [PERSON] . Поряд з цим, [PERSON] запевнив [PERSON] , що документальне оформлення необхідне суто формально. Фіксація видачі коштів через касу буде оформлена з порушенням, що б не мала дійсного легітимного наслідку, однак цього буде достатньо, щоб вивести кошти. Факт того, що кошти через касу видані не були підтверджується тим, що згідно з постановою правління НБУ № 148 від 29.12.2017 року «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки (пункт 23). Пунктом 26 зазначеної постанови унормовано, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки. Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов`язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є його дозвільний напис. Також пунктом 34 вказаної постанови визначено, що касир під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей зобов`язаний перевірити наявність і справжність на документах підписів, передбачених додатками 2 та 3 до цього Положення, а на видатковій відомості - дозвільного напису керівника установи/підприємства або осіб, які ним уповноважені. Вказує, що позивачем до позовної заяви додано видатковий касовий ордер, який не підписаний ні керівником установи, ні головним бухгалтером, поряд з цим, не додано інших документів, на яких міг бути вчинений дозвільний напис, як то вимагає пункт 26. Також до видаткового касового ордеру не додано заяви на отримання готівки. З детального, сукупного аналізу фактичних обставин та юридичних норм вбачається, що видача даного кредиту насправді не відбулася, а суто оформилась документально, з метою приховання справжнього руху коштів. Зазначає, що даний факт також може бути підтверджено рухом коштів по рахунках [PERSON] , з яких буде вбачатись, що у цей період часу було надходження коштів у розмірі 302856 грн., які останні потім перерахував на рахунок суб`єкта господарювання для придбання відповідної техніки. Представник відповідача вказує, що клопотання про витребування доказів буду заявлено до суду пізніше, так як воно потребує певної деталізації. З урахуванням викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.03.2021 року відмовити у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Білоцерковець Ю.С. із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у дане судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 24.04.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 13-26804 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір підписано ТОВ «Інтеркеш України», в особі фахівця з обслуговування клієнтів [PERSON], що діє на підставі доручення, та [PERSON] , що підтверджується підписами сторін у договорі. Згідно з умовами вказаного кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у сумі 302856 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 73 відсотків річних. Тип процентної ставки - фіксована (п. п. 1.1 п. 1). Строк дії договору дванадцять місяців з 24.04.2019 року до 23.04.2020 року, кредит надається строком на дванадцять місяців з 24.04.2019 року до 23.04.2020 року (п. п. 1.4 п. 1). Кредитодавець надає позичальнику кредит з цільовим призначенням споживчі цілі (п. п. 1.5 п. 1). Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 п. 2 кредитного договору сторони обумовили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту позичальнику (списання відповідної суми з рахунку кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Прострочення сплати кредиту згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Згідно з п. п. 6.7 п. 7 кредитного договору у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати повернення кредиту не в повному обсязі) позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту зазначеного в додатку № 1, позичальник сплачує пеню в розмірі 100 грн. Факт одержання позичальником грошових коштів за кредитним договором у сумі 302856 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 24.04.2019 року, на якому наявний підпис відповідача. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого згідно з наданою позивачем довідкою розрахунку заборгованості станом на 25.02.2020 року допустив заборгованість у розмірі 466708,97 грн., з яких: тіло кредиту - 302856 грн.; нараховані відсотки - 162952,97 грн.; нарахована пеня - 900 грн. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] погашалася заборгованість за кредитом у загальній сумі 23000 грн., що, окрім довідки розрахунку заборгованості станом на 25.02.2020 року за кредитним договором, стверджується прибутковими касовими ордерами № 110454 від 24.07.2019 року, № 111000 від 03.08.2019 року, № 111450 від 10.08.2019 року та № 112340 від 24.08.2019 року. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що відповідача [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованості за кредитним договором № 13-26804 від 24.04.2019 року у розмірі 466708 грн. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що кошти [PERSON] через касу видані не були, видача кредиту насправді не відбулася, а суто оформилась документально, з метою приховання справжнього руху коштів, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі спростовуються дослідженими всіма наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, кредитним договором № 13-26804 від 24.04.2019 року, що підписаний між сторонами, видатковим касовим ордером від 24.04.2019 року, який містить підписи касира та одержувача коштів (відповідача), розрахунком заборгованості, а також прибутковими касовими ордерами № 110454 від 24.07.2019 року, № 111000 від 03.08.2019 року, № 111450 від 10.08.2019 року та № 112340 від 24.08.2019 року, якими підтверджується погашення відповідачем заборгованості за кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, укладений кредитний договір повністю відповідає вимогам ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач був ознайомлений із орієнтовною сукупною вартістю кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту. Підпис позивача під вказаними документами свідчить про те, що позичальник, як споживач фінансових послуг, був належним чином проінформований про всі детальні умови кредитного договору та його сукупну вартість із указівкою усіх обов`язкових умов, а відтак позивачем під час укладення із відповідачем кредитного договору були дотримані всі норми Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, вимоги позивача підтверджені належними та допустимими доказами, які повністю відповідають нормам чинного цивільного законодавства та вимогам ЦПК України. Згідно з положеннями ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив умови кредитного договору. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позичальник порушив кредитні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість перед кредитором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь позивача. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати у розмірі 7000,63 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved