Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Договору про фінансовий лізинг №00004459 від 24.02.2012 року, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача Об’єкт лізингу-транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2011 р. виробництва, шасі [NUMBER], а [PERSON] зобов'язався прийняти Об’єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору, та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 17217, 60 дол. США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3038,40 дол. США. Проте відповідач не виконав належним чином умови вищезазначеного Договору, а тому представник позивача просить стягнути із [PERSON] заборгованість в розмірі 193114,74 грн. А також представник позивача просить стягнути із відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Порше лізинг України» про визнання Договору фінансового лізингу №00004459 від 24.02.2012 року не дійсним. Свій позов обґрунтовує тим, що Договір фінансового лізингу №000004459 від 24.02.2012 року та Договір комплексного страхування від 01.03.2012 року були укладені на невигідних умовах для споживача, які протилежна сторона правочину- відповідач сформулювала в односторонньому порядку, тим самим створила істотний дисбаланс між правами та обов'язками сторін за договором на свою користь і не врахувала при цьому інтересів учасників, вважає, що умови договору є не справедливими та такими, що грубо обмежують права споживача (лізингоодержувача), як слабшої сторони договору. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ТОВ «Порше лізинг Україна»- Музичка М.В. заявлені позовні вимоги уточнила, щодо компенсації витрат на правову допомогу, та просить стягнути із [PERSON] в користь ТОВ «Порше лізинг Україна» основну суму заборгованості за Договором фінансового лізингу №000004459 від 24.02.2012 року в сумі -11165,86 грн., збитки в сумі - 156 298,27 грн., штраф у розмірі - 777,68 грн., пеню у розмірі - 970,76 грн., 3% річних за невиконання умов договору у розмірі - 450,24 грн., неустойку у розмірі - 22331,72 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі - 1120,21 грн., а також просить стягнути судові витрати по справі включно із витратами на правову допомогу в розмірі - 15520,60 грн. У зустрічному позові просить суд відмовити, у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та його адвокат [PERSON] уточненого позову про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Договору про фінансовий лізинг не визнають, просять суд відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов про визнання Договору лізингу недійсним підтримали з підстав наведених у позовній заяві, і просять суд визнати Договір фінансового лізингу №00004459 від 24.02.2012 року недійсним. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ТОВ «Порше лізинг Україна» - Музички М.В., відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) [PERSON], та його адвоката [PERSON], всебічно та повно ознайомившись із матеріалами цивільної справи та поданими сторонами доказами, перевіривши їх належність та допустимість, суд вважає, що первісний позов ТОВ «Порше лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг слід задоволити, а зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Порше лізинг України» про визнання Договору лізингу не дійсним залишити без задоволення за безпідставністю позовних вимог. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Із Договору про фінансовий лізинг №00004459 від 24.02.2012 року вбачається, що позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав у розпорядження відповідача [PERSON] Об’єкт лізингу-транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2011 р. виробництва, шасі [NUMBER], в свою чергу відповідач зобов'язався прийняти Об’єкт лізингу і сплатити відповідну суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 17217, 60 дол. США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3038,40 дол. США. Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату. Статтею1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг- це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу, лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Із копії акту прийому-передачі до Договору лізингу №00004459 від 24.02.2012 року вбачається, що [PERSON] прийняв Об’єкт лізингу, а саме-транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2011 р. виробництва, шасі [NUMBER]. Крім цього судом встановлено, що з квітня 2012 року [PERSON] порушив вимоги Договору не сплативши лізингові платежі за квітень, травень, червень 2012 року, в результаті чого загальна сума невиконаних грошових зобов'язань складає 11 165,86 грн. Після цього як відповідач був проінформований про припинення Договору і про умови повернення Об`єкта лізингу, він ухилявся від своїх обов'язків, щодо сплати заборговності по лізингових платежах чи повернення об»єкту лізингу лізингодавцеві чим порушив умови Договору, а також чинне законодавство, зокрема ч.1 ст.785 ЦК України. Судом встановлено, що 06.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу був вчинений виконавчий напис №2326 про повернення Об’єкта фінансового лізингу. Той факт, що 28.09.2012 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса №2326, підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2012 року серія ВП №34457334. 11.10.2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Штойкою Л.Р. був складений акт, в якому останній вказав, що при вчиненні виконавчих дій Об’єкт лізингу був вилучений і повернений представнику позивача Байдюку В.С. в добровільному порядку. Із копії акту приймання-передачі об'єкта лізингу, який датований 15.10.2012 року вбачається, що Об’єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, 2011 р. виробництва, шасі [NUMBER] був переданий позивачу. Таким чином через порушення своїх зобов'язань за Договором відповідач має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат (прямі збитки) та упущеної вигоди (залишок не сплачених лізингових платежів), що становить 156298,27 грн. Крім цього відповідно до умов п.8.2.2 Умов лізингу, за порушення своїх зобов'язань відповідач зобов'язаний сплатити штрафні санкції розміром у 777,68 грн., і загальну сума пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за цим договором складає 970,76 грн. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, отже загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за цим договором складає 450,24 грн. Відповідачем [PERSON] не виконано вчасно грошові зобов'язання у розмірі основної суми заборгованості відповідно до Договору, відповідач фактично утримував грошові кошти, які належать позивачеві без достатньої правової підстави, отже користувався чужими грошовими коштами, а тому загальна сума процентів за користування чужими грошима, що підлягає сплаті відповідачем за період заборгованості становить 1 120,21 грн. У зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором та приписів чинного законодавства, що полягали в ухилянні від повернення Об’єкта лізингу після припинення договору [PERSON] повинна бути сплачена неустойка у розмірі подвійного лізингового платежу на суму 22 331,72 грн. Отже, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання по Договору про фінансовий лізинг №00004459 від 24.02.2012 року, у зв'язку з чим на даний час виникла заборгованість по перед ТОВ «Порше Лізинг Україна» загальна сума якої становить 193114,74 грн. Таким чином враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Договір про фінансовий лізинг №00004459 від 24.02.2012 року укладено відповідно до вимог чинного законодавства, де між сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору. В судовому засіданні відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] та його адвокатом [PERSON] не подано жодного доказу, та не встановлено виняткових обставин, доведених належними та допустимими доказами, на підставі яких Договір про фінансовий лізинг №00004459 від 24.02.2012 року можна було б визнати недійсним. Так, у зустрічній позовній заяві відповідач за первісним позовом /позивач за зустрічним позовом/ [PERSON] стверджує, п.11 Договору фінансового лізингу у частині страхування є не справедливим, оскільки Лізингоодержувач не має права на страхове відшкодування при настанні страхового випадку. Прат «Страхова компанія «Уніка»» та ТОВ «Порше лізинг Україна» уклали договір комплексного страхування транспорту від 01.03.2012 року. Згідно п.4.1 Договору фінансового лізингу ТОВ «Порше лізинг Україна» зберігає за собою право власності на об»єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач має право на експлуатацію об»єкта лізингу впродовж усього строку дії договору/окрім випадків, коли ТОВ «Порше лізинг Україна» матиме право розірвати контракт та вимагати повернення об»єкту лізингу./ Відповідно до п.11.2 Договору фінансового лізингу, страхування, яке забезпечує ТОВ «Порше лізинг Україна» покриває страхові випадки, в тому числі пошкодження усього або частини транспортного засобу внаслідок ДТП. Відповідно до п.1.11 Договору ТОВ «Порше лізинг Україна» забезпечує та підтримує протягом усього строку дії договору страхування об»єкту лізингу від вказаних у п.11.2 Договору страхових випадків та обов»язкове страхування цивільної відповідальності перед третіми особам за свій рахунок та у своїх інтересах. Таким чином ТОВ «Порше лізинг Україна» є власником об»єкту лізингу і з метою збереження свого майна уклало Договір страхування. У зазначеному договорі страхування [PERSON] не є стороною і не має прав чи обов»язків відповідно до договору. Обов»язкове страхування здійснює за свій рахунок ТОВ «Порше лізинг Україна» і у разі настання страхового випадку відшкодування отримує ТОВ «Порше лізинг Україна». Твердження відповідача за первісним позовом, що п.12.9 Договору про фінансовий лізинг порушує ч.5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст.22 ч.1 ЦК України особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.7 ч.1 п.6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Виходячи із п.6.3 Договору фінансового лізингу сторони погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті на користь ТОВ «Порше лізинг Україна» відображають справедливу вартість об»єкта лізингу та забезпечують отримання ТОВ «Порше лізинг Україна» очікуваної станом на дату виконання контракту суми на основі діючого курсу обміну встановленого НБУ. Також відповідач просить суд визнати п.13.6 Договору про фінансовий лізинг не дійсним, оскільки даний пункт порушує норми п.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», однак згідно п.8.2.3 Договору сторони погодили, що компенсація будь-яких витрат понесених лізингодавцем відшкодовується за рахунок лізингоодержувача, якому перший надає відповідну документацію, що підтверджує понесені ним витрати. Таким чином п.13.6 Договору фінансового лізингу не встановлено жодних жорстких обов»язків для лізингоодержувача. Твердження відповідача за первісним позовом [PERSON] про те, що позивачем пропущено строки позовної давності щодо стягнення неустойки не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно ст.256 ЦК України встановлюється загальна позовна давність тривалістю 3 роки і спеціальна позовна давність строком 1 рік для стягнення неустойки /штрафу, пені/. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно п.8.2.1 Договору про фінансовий лізинг у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовується пеня у розмірі 10% річних від вчасно не виплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу. Таким чином, термін позовної давності не було пропущено, оскільки сторони погодили його продовження у Договорі фінансового лізингу. Отже, в судовому засіданні відповідачем за первісним позовом та його представником не наведено жодних підстав та не подано належних допустимих доказів того, що Договір про фінансовий лізинг укладений між ним та ТОВ «Порше лізинг Україна» суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» і порушує права відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved