overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2009р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено запис №1577. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось, між подружжям постійно виникали сварки, сімейні стосунки припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Суд дійшов висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2009р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено запис №1577. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося через несумісні погляди на життя, сімейні стосунки припинені з 2011 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, бюджет окремий. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2007 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено актовий запис № 3043. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось у зв'язку із тим, спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснивши, що сім'я розпалась остаточно з липня 2014 р. і зберегти її неможливо. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 07.12.2007 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено актовий запис № 3043. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось, з липня 2014 р. сімейні стосунки припинені. Спору про майно немає. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2015 року, від шлюбу дітей не мають. Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з відповідачем шлюб з тих підстав, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на спільне життя, фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться , не мають спільного бюджету, проживають окремо. Фактично сім`я припинила своє існування. Стверджуючи, що їх шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливе, просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились, позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що позов підтримує, просить шлюб розірвати з зазначених у позовній заяві підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відшкодувати за рахунок відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1991 року. У шлюбі сторони мають спільну дочку, яка уже досягла повноліття. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 08 листопада 2017 року звернувся до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну вимогу підтримав, просив розірвати шлюб. Суду позивач пояснив, що протягом подружнього життя він все більше переконувався, що не має з дружиною взаєморозуміння, у них різні погляди на життя, на стосунки у сімї. Багато років він фактично уже не веде з дружиною спільного господарства і не має з нею спільного бюджету. Він має свою окрему кімнату, самостійно харчується і тому подібне. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. 20 листопада 2017 року подала заяву (а.с. 17), в якій вказала, що визнає позов, і просила розглядати справу за її відсутності. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6) слідує, що сторони з 07 вересня 1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвом про народження (а.с. 8) стверджується, що спільна дочка сторін уже досягла повноліття. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов і не заперечила проти припинення шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1995 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на шлюб та сімю, виникали сварки і суперечності та що близько двох років вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконаний, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що з липня 2015 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що він втратив до відповідачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідачка проти розлучення не заперечила та зазначила, що подружнє життя з позивачем не склалося, з липня 2015 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконана, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з липня 2015 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і час не підтримують сімейних відносини, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2002 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя у них не склалось, відповідач зловживає спиртним, влаштовує безпричинні скандали, жодної матеріальної допомоги на утримання сімї не надає, тому була змушена останнім часом виїжджати на заробітки за межі України. Розлад у сімї є не короткочасним. Чоловік перейшов проживати окремо до своєї родини. Сімя розпалась остаточно, а тому строк на примирення просить не надавати. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву за вх. № 5541 від 11.12.2015 року про розгляд справи без її участі, просить поданий позов задоволити, строк на примирення не давати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву за вх. № 5542 від 11.12.2015 року, згідно якої позов визнає, згідний на розірвання шлюбу, термін на примирення просить не давати. Таким чином у судове засідання не з'явилися всі учасники процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Виходячи з вищенаведеного та, враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу не бажає проживати з відповідачем однією сімєю, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, відтак суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам позивачки, сімя розпалась остаточно й поновлена бути не може, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. сплаченого позивачкою судового збору при подані позову та 500 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася з дійсним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, шлюбно - сімейні відносини припинені з травня 2014 року, спільне господарство не ведеться, між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, в наслідок чого відбувалися сварки, що унеможливлювало подальше спільне життя. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим. Позивач [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як сім'я сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам: сторони тривалий час як припинили шлюбно-сімейні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2012 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, відповідач постійно влаштовував сварки, в результаті яких між ними склались неприязні стосунки та що з жовтня 2014 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що подружнє життя із відповідачем не склалося, з жовтня 2014 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, вона втратила до відповідача хороші почуття і переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив, зазначивши, що подружнє життя із позивачкою не склалося, з жовтня 2014 року вони проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних відносин, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з жовтня 2014 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час та що вони втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 2015 року, мають двох спільних малолітніх дітей. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 09 жовтня 2017 року звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала та суду пояснила: У фактичних шлюбних відносинах вона перебувала з відповідачем з 2006 року, має з ним двох спільних малолітніх дітей, але лише 07 квітня 2015 року зареєструвала шлюб. Уже два роки, як вони припинили подружні стосунки і не мають наміру їх відновлювати. Відповідач позовні вимоги визнав. Ствердив суду про припинення подружніх стосунків і про небажання їх відновлювати. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) слідує, що сторони з 07 квітня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7) доводиться, що вони мають двох спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти припинення шлюбу. Судом встановлено, що сторони два роки тому припинили подружні стосунки, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не мають спільних планів на майбутнє. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, через що виникали сварки і суперечності та що близько двох років вони не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства та проживають окремо, чому їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, близько двох років вони не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, а з осені 2016р. проживають окремо один від одного та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, близько двох років вони не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, а з осені 2016р. проживають окремо один від одного, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з осені 2016 року вони проживають окремо один від одного, близько двох років не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишаються неповнолітні діти. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на кориcть позивачки підлягає стягненню 640грн. судового збору. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2010 року, мають двох спільних малолітніх дітей. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 24 жовтня 2017 року звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився у п. 2 позовної вимоги просив справу слухати у його відсутності через зайнятість на роботі за межами області (зворот а.с. 2). Відповідач позовні вимоги визнала. Ствердила суду про припинення подружніх стосунків і про небажання їх відновлювати. Зокрема, відповідач пояснила, що біля шести місяців тому відповідач припинив належно забезпечувати сімю, рідше приїздив додому, обманював. Два тижні назад вона дізналася, що чоловік має стосунки з іншою жінкою. Раніше він також допускав подібне, але цей випадок став останньою каплею, вона не зможе пробачити йому. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) слідує, що сторони з 07 листопада 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження (а.с. 7,8) доводиться, що вони мають двох спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов і не заперечила проти припинення шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved