Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до суду із вказаною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 липня 2007 року між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та [PERSON] було укладено кредитний договір №65495/4-014, відповідно до умов якого, останній отримав кредит в сумі 29 132,67 доларів США, із сплатою 11,5%, терміном до 28.08.2013 року для придбання автомобіля марки «Мазда 3», 2007 року випуску, р/н [NUMBER]. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач надає транспортний засіб придбаний за кредитні кошти. 07 березня 2014 року на підставі договору купівлі продажу права вимоги №114, укладеного між ним та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», у нього виникло права вимоги за договором про надання автокредиту №65495/4 014\~ від 29 липня 2007 року відносно [PERSON] Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області було замінено сторону у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2403/502/12р. від 06.04.2012 року Глибоцького районного суду Чернівецької області про стягнення в примусовому порядку з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме замінено стягувача з Відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та [PERSON]». У звязку із неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, станом на 07.03.20145 року, у нього виникла заборгованість в сумі 317\~339,77 гривень, проте реалізувати своє право позивач не має можливості, так як державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби\~ Глибоцького районного управління юстиції було накладено арешт на це майно. На підставі наведеного просить звільнити вищезазначений автомобіль з-під арешту. В судове засідання представник позивача не зявився, однак ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» подало заяву якою просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоча в належному порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача ВАТ «Селянський комерційний банк ДНІСТЕР», в судове засідання не зявився повторно, хоча своєчасно та в належному порядку банк був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заперечення, в якій вказує, що дії державного виконавця відповідають вимогам діючого законодавства, так як у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, окрім вказаного транспортного засобу, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, 29 липня 2007 року між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та [PERSON] було укладено кредитний договір №65495/4-014, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 29 132,67 доларів США, під 11,5% річних строком до 28.08.2013 року, для придбання автомобіля. Відповідно до п.2.1 вказаного кредитного договору, у якості забезпечення зобовязань позичальник надає транспортний засіб придбаний за кредитні кошти. З метою забезпечення виконання договору №65495/4-014 від 29.07.2007 року між ВАТ Селянський комерційний банк Дністер та [PERSON] було укладено договір застави. Згідно п. 1.2 договору застави, предметом застави є автомобіль марки «Мазда» модель3, 2007 року випуску, кузов JM7BK326871346992, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СЕС №027065 від 28.08.2007 року. Відповідно до п. 5 цього договору, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги, вказані в п.1.1. даного договору, що визначаються на момент фактичного задоволення 07 березня 2014 року\~ ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відповідно до договору купівлі продажу права вимоги №114 свої права вимоги заборгованості за кредитним договором та договором забезпечення, в тому числі і за кредитним договором № 65495/4-014. Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.07.2015 року, ВДВС Глибоцького РУЮ було накладено арешт на майно боржника [PERSON], а саме на автомобіль марки «Мазда 3», 2007 року випуску,кузов JM7BK326871346992 , р/н [NUMBER] та оголошено заборону його відчуження. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12.09.2015 року, було замінено сторону у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2403/502/12р. від 06.04.2012 року Глибоцького районного суду Чернівецької області про стягнення в примусовому порядку з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №65495/4-014 від 29.08.2007 року, а саме замінено стягувача з Відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та [PERSON]». Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Такі ж положення містяться в ст.572 Цивільного кодексу України. За приписами ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За змістом ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Положеннями ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до частин 1 та 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. В даному випадку договір застави, укладений раніше, ніж винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Глибоцького управління юстиції. Обтяження всього рухомого майна боржника [PERSON] унеможливлює звернення стягнення заборгованості за договором №65495/4-014 про наданння кредиту на купівлю автомобіля від 29.07.2007 року на предмет застави, згідно договору застави від 29.07.2007 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК 2ДОВІРА [PERSON]» є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.1,17 Закону України «Про заставу», ст.ст.54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.572,589 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved