Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

ТОВ «Пресс-Курєр Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Пресс-Курєр Україна» та ФОП [PERSON] був укладений дилерський договір про реалізацію товарів № 100 від 01.01.2012, згідно з умовами якого постачальник зобовязується передати у власність дилеру печатну продукцію, а дилер зобовязується приймати дану печатну продукцію і своєчасно проводити оплату на умовах цього договору. Поставка товару здійснювалась протягом 2013 року на основі видаткових накладних. Згідно умов п. 4.4 вищевказаного договору дилер зобовязується здійснювати оплату на весь щотижневий пакет видань за 5 банківських днів з моменту отримання кожної партії товару. Відповідач порушив зобовязання щодо своєчасної оплати отриманого товару. Відповідно до акту взаєморозрахунків заборгованість станом на 31.01.2013 становить 6648,07 грн. Пунктом 14.1 договору передбачено, що він набуває чинності після його підписання і діє до 31.12.2012. Якщо одна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не заявить про його розірвання або перегляд, договір вважається пролонгованим ще на 12 місяців. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом. Згідно розрахунку сума 3 % річних становить 590 грн., втрати від інфляції - 5284,05 грн. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Пресс-Курєр Україна» заборгованість у розмірі 6648,07 грн., 3 % річних у розмірі 590 грн., суму втрат від інфляції у розмірі 5284,05 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1318 грн. Представник позивача ТОВ «Пресс-Курєр Україна» в судове засідання не зявився, заявою від 09.03.2016 просив суд справу розглядати без участі їх представника. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, 24.01.2017 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.01.2012 між ТОВ «Пресс-Курєр Україна» та ФОП [PERSON] був укладений дилерський договір про реалізацію товарів № 100, згідно з умовами якого постачальник (ТОВ «Пресс-Курєр Україна») зобовязується передати у власність дилеру (ФОП [PERSON]О.) печатну продукцію, а дилер зобовязується приймати дану печатну продукцію і своєчасно проводити оплату на умовах цього договору. Відповідно до п. 4.1 дилерського договору відпускна ціна для дилера визначається постачальником у інформаційному листі та у видатковій-накладної постачальника. Дилер має право продажу печатної продукції по цінам, погодженим з постачальником з врахуванням обовязків, викладених в п.п. 2.9, 2.10, 2.11. (п.4.2. договору). Положеннями п. 4.3. дилерського договору передбачено, що оплата поставленої продукції здійснюється дилером шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Строк оплати за всі видання, які поставляються в рамках цього договору 5 (пять) банківських днів з моменту отримання кожної партії продукції, за виключенням особливих випадків та погоджень, оголошених постачальником (п.4.4 договору). Відповідно до п. 7.1 дилерського договору постачальник здійснює доставку печатної продукції на склад дилера за допомогою фірми перевізника та за свій рахунок, не пізніше перших семи днів початку продажу, вказаних в графіку. Датою поставки вважається дата отримання видань дилером, яка фіксується в видаткових накладних наданих постачальником. Пунктом 4.5 дилерського договору передбачено, що щомісячно або не менше одного разу у квартал постачальник надає акти звірок взаєморозрахунків та направляє їх покупцю. У свою чергу, покупець зобовязаний направити постачальнику підписаний акт звірки або мотивовані зауваження. У випадку відсутності акту звірки або зауважень до нього протягом 14 календарних днів від дати підписання акту постачальником? свідчить про згоду покупця із даними, наведеними у акті. У обґрунтування позовних вимог позивачем до суду наданий акт звірки взаєморозрахунків станом за період: січень 2013 року, згідно якого заборгованість відповідача [PERSON] станом на 31.01.2013 становить 6648,07 грн. Вищевказаний акт підписаний бухгалтером ТОВ «Пресс-Курєр» та ФОП [PERSON] Доказів надання зауважень на нього відповідачем, в порядку п. 4.5 дилерського договору, ні відповідачем, ні його представником адвокатом [PERSON] надано не було, що свідчить про згоду [PERSON] зі змістом акту та сумою заборгованості. Відповідно до п. 14.1 дилерського договору договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2012. Якщо одна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не заявить про його розірвання або перегляд, договір вважається пролонгованим ще на 12 місяців. Доказів звернення однієї із сторін договору із заявою про його розірвання або перегляд сторонами надано не було, а тому суд вважає, що договір є пролонгованим. Відповідно до інформації, яка міститься в свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON], підприємницька діяльність ФОП [PERSON] припинена 23.04.2014. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як субєкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому ЗУ від 15.05.2003 № 755-IV Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскільки судом встановлено, що відповідно до акту звірки взаєморозрахунків заборгованість відповідача [PERSON] виникла за період з 03.01.2013 по 31.03.2013, тобто під час здійснення ним підприємницької діяльності, останній припинив вищевказану діяльність 23.04.2014, до звернення позивача з позовом, справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем 3 % річних становить 590 грн., втрати від інфляції 5284,05 грн. На підставі вищевикладеного, оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по виконанню дилерського договору належним чином не виконав з нього на користь позивача необхідно стягнути 6648,07 грн. заборгованості, 590 грн. 3 % річних та 5284,05 грн. втрат від інфляції, а всього 12522,12 грн. Також на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 1378 грн. судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду, що підтверджується платіжним дорученням № 3954 від 25.01.2016. Представником відповідача адвокатом [PERSON] 28.11.2016 надано до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій представник зазначив, що з наданих позивачем суду письмових доказів вбачається, що заборгованість [PERSON] виникла до 03.01.2013, а з позовом до суду ТОВ «Пресс-Курєр Україна» звернулося фактично 01.02.2016, тобто після спливу трьох років. Розглянувши заяву про застосування строку позовної давності суд приходить до наступних висновків. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Згідно ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Положеннями п. 4.4 розділу 4 «Ціна та порядок розрахунків» дилерського договору передбачено, що строк оплати за всі видання, які поставляються в рамках цього договору 5 (пять) банківських днів з моменту отримання кожної партії продукції, за виключенням особливих випадків та погоджень, оголошених постачальником. З акту звірки взаєморозрахунків вбачається, що останній продаж продукції був здійснений позивачем 31.01.2013, тобто з врахуванням положення п.4.4 відповідач повинен був провести розрахунок з позивачем протягом 5 днів з цієї дати, тобто до 05.02.2013. Таким чином, суд вважає, що з 05.02.2013 відбулося прострочення відповідача по взятим на себе зобовязанням , а тому трирічний строк позовної давності слід рахувати саме з цієї дати. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява надійшла до суду 03.02.2016, відповідно до штампу на конверті, яким вона була надіслана на адресу суду, позовна заява разом з додатками здана до поштового відділення 01.02.2016. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем не був пропущеним, а тому підстави для відмови в позові з причини пропуску строку позовної давності відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved