Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

ТОВ «БАЛКАНТЕКС» в особі директора [PERSON] звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди заподіяною внаслідок вчинення злочину, в розмірі 2228,31 гривень. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав клопотання (а.с.30) про задоволення позову, розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про розгляд справи, в порядку встановленому п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України (а.с.28, 29), в судове засідання повторно не зявився. Поважних причин неявки суду не повідомив. Заперечення проти позовної заяви суду не надав. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 4 статті 61 ЦПК України вказує, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року у справі ЄУН №337/2322/15-к, провадження №1-кп/337/179/2015 (а.с.3), що набрав законної сили 16 червня 2015 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме, що 31 січня 2015 року приблизно о 12:27 годині [PERSON], який знаходився на території ТОВ «БАЛКАНТЕКС» біля б.3-е по вул. Північне шосе в м. Запоріжжя, діючи умисно, шляхом вільного доступу, з салону автомобіля «Рено Медіум» р.н. [NUMBER], таємно викрав паливну картку №0486049450, з якої в подальшому, у той самий день зняв 136,79 літрів дизельного пального. На час скоєння злочину вартість зазначеного пального склала 2228,31 гривень. Зважаючи на викладене, з урахуванням приписів ч.1 ст. 60, ч.4 ст. 61 ЦПК України, суд вважає встановленим спричинення [PERSON] матеріальної шкоди ТОВ «Балкантекс» на суму 2228,31 гривень. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Таким чином, зважаючи на викладене, спричиненні [PERSON] збитки внаслідок вчинення злочину, підлягають стягненню з нього в повному обсязі. Судовий збір, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved