Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджент» (позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідача), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 18645,60 грн з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є експлуатуючою організацію та надає послуги з управління та утримання багатоквартирного житлового будинку, що по [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 01.12.2015 р. між сторонами було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №П-42/59, за яким відповідачу цілодобово 7 днів на тиждень надавались послуги з консьєрж-сервісу у вказаному будинку з підземним паркінгом. З 01.01.2019 р. відповідач не оплачує послуги з консьєрж-сервісу, станом на 24.04.2020 р. має заборгованість в розмірі 18645,60 грн, що включає 15620,12 грн за послуги з консьєрж сервісу, 2357,30 грн пені, 2621,33 грн інфляційні, 264,03 грн 3 % річних. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. Представником відповідача подано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи, але судом до уваги не приймається. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову, пояснила, що послуги з консьєрж сервісу оплачувались відповідачем вчасно в розмірі 553,50 грн згідно умов укладеного договору. Будь-яких змін до договору в частині збільшення розміру плати за послуги консьєрж сервіс внесено не було та відповідачем не підписано. Ухвалою суду від 12.02.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку в спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, заслухавши покази свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що житловий будинок, що по [ADDRESS] , було передано в управління та експлуатацію ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджент», що підтверджується договором про передачу житлового будинку від 19.03.2015 р., актом приймання-передачі від 19.03.2015 р. (а.с. 6-9, 10) 01.12.2015 р. між ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджент» (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір про надання послуги №П-42/К-59, за яким ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджент» зобов`язується цілодобово 7 днів на тиждень надавати [PERSON] послуги з консьєрж-сервісу у житловому будинку з [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується прийняти та оплатити зазначені послуги у строк та на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1 договору розмір щомісячної плати за послуги становить 461,25 грн, крім того ПДВ 92,25 грн, а разом 553,50 грн. П. 2.5 договору передбачає, що сторони домовились, що розмір плати за послуги, що надаються за договором, може бути змінений за ініціативою виконавця у випадках: 2.5.1 зростання (після укладення цього договору) цін на ресурси (матеріали), які використовуються виконавцем або залученими ним для надання послуг за цим договором третіми особами; 2.5.2 збільшення розміру плати за послуги третіх осіб, що залучаються виконавцем для надання послуг за договором (п.п. 1.2, 3.3.2 договору); 2.5.3 зміни ставок податків і зборів (обов`язкових платежів), що впливають на вартість послуг за цим договором; збільшення накладних витрат виконавця у зв`язку з наданням послуг за цим договором. Відповідно до п. 2.6 договору у разі зміни розміру плати за послуги (п. 2.5 договору) виконавець зобов`язаний письмово повідомити про це замовника не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати запровадження нового розміру плати за послуги. При цьому договір про внесення змін до цього договору, у зв`язку зі зміною розміру плати за послуги, або додаткова угода до договору не укладаються. Сторони домовились, що на вимогу замовника виконавець зобов`язаний надати йому обґрунтований розрахунок підвищення розміру плати за послуги. Згідно п. 6.3 цей договір може бути змінений або розірваний лише за взаємною письмовою згодою сторін, за винятком випадків, передбачених п. 6.2 договору. (а.с. 12-14) Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір про надання послуг №П-42/К-59 від 01.12.2015 р., за яким розмір щомісячної плати за послуги становить 461,25 грн, крім того ПДВ 92,25 грн, а разом 553,50 грн. Однак, з довідки про суму заборгованості за послуги з консьєрж-сервісу згідно договору №П-42/К-59 від 01.12.2015 р. вбачається, що [PERSON] з 01.01.2019 р. по 31.03.2020 р. щомісячно нараховувалось по 1521,02 грн. (а.с. 11) Між тим, у відповідності до вимог п.2.5 позивачем не доведено і не обґрунтовано випадків, що обумовлювали підвищення цін на вказані послуги, економічну обґрунтованість згідно п.п. 2.5.1-2.5.4. Доказів укладення між сторонами договору, яким вносились зміни щодо розміру щомісячної плати за послуги консьєрж-сервісу з 553,50 грн на 1521,02 грн не надано. Водночас, п. 2.5, 2.6 договору надає право виконавцю змінювати розмір плати за послуги без укладення договору про внесення змін або додаткової угоди, але доказів письмово повідомлення про це замовника (позивача) не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати запровадження нового розміру плати за послуги також не надано. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості заборгованності за послуги з консьерж-сервісу суд не вбачає. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: dismissed