Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Сумська районна державна адміністрація звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На обліку служби у справах дітей, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, перебувають малолітні [PERSON], [PERSON] 17 серпня 2015 року дітей влаштовано до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області у зв'язку із вчиненням фізичного насильства співмешканцем матері по відношенню до сина [PERSON] та антисанітарними умовами у помешканні, що спричинило реальну загрозу життю та здоров'ю дітей. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, водопостачання в будинку, де проживає родина відсутнє, в кімнатах брудно, запас харчів відсутній. Відповідачка не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої. За час перебування дітей у закладі відповідачка так і не змінила свого способу життя, не створила належних умов для повернення на проживання та виховання дітей, не цікавиться життям своїх дітей. Сумська районна державна адміністрація просила постановити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей та стягнути аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, пояснила, що зробила ремонт в будинку, працює за усними трудовими договорами, дітей відвідувала в центрі, телефонує сину, розмовляє з ним, має намір забрати дітей до дому, спиртними напоями вже не зловживає. Прокурор в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник Стецьківської сільської ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, від Стецьківської сільської ради надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника, при винесенні рішення покладались на думку суду. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. У відповідності з ст. 164, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей(арк.с.6, 9). Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. 17 серпня 2015 року дітей було влаштовано до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. З довідки Стецьківської сільської ради Сумського району від 21.12.2015 року №673, вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS], ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, неодноразово була помічена у вживанні спиртних напоїв, вихованням дітей не займається, в будинку не створено умов для повного існування дітей, їжі обмаль, діти були направлені до соціального центру( ар.с.14). Відповідно до довідки, наданої Сумським центром соціально-психологічної реабілітації дітей області від 29.01. 2016 року № 04/83, [PERSON] дітей періодично відвідувала, з 01.12.2015 року, відколи діти були направлені на оздоровлення до «Обласного дитячого протитуберкульозного санаторію»( м. Шостка Сумської області), мати жодного разу їх не відвідала, не поцікавилася здоров'ям та їхніми потребами( арк.с.15). Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок, в якому вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно синів, оскільки вона ухиляється від виховання дітей. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року з подальшими змінами у 2008 р. передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.( пункт 16 Постанови). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає , що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявилися безрезультатними. Таким чином, суд вважає, що застосування такої міри відповідальності відповідачки як розбавлення батьківських прав відносно дітей, на даний час не є доцільною, оскільки суд приходить до висновку, що є можливість вплинути на поведінку відповідачку іншими засобами, зокрема, шляхом відібрання дітей, які на даний час вже поміщені до дитячих закладів. Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved