Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2006 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через несумісність характерів, різні погляди на життя, у них відсутнє взаєморозуміння, між ними постійно виникали сварки та конфлікти, під час яких чоловік ображав її нецензурною лайкою, принижував її честь і гідність, пред'являв їй необґрунтовані претензії, відповідач не приділяв належної уваги сім'ї, матеріально сім'ю не забезпечував, що призвело до того, що вони припинили подружні стосунки, і з липня 2015 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, будь-якої допомоги на утримання дітей відповідач не надає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у сумі 1500 гривень, а судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати, уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів і просить стягнути аліменти в сумі 1500 гривень (по 500 грн. щомісячно на кожну дитину). На стягненні на її користь судових витрат не наполягає. Не заперечила проти слухання справи у відсутності відповідача і ухваленні заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча про слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Причину нявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав його неявку до суду з неповажних причин і вважає можливим справу слухати у відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2006 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Сторони тривалий час (з липня 2015 року) подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети. Батько допомоги на утримання дітей не надає. Сторонам надавався строк на примирення, однак примирення між ними не відбулося, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу і стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечили. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, але має мінливий дохід, інших утриманців немає, доказів, які б це спростовували суду не надано, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог у частині стягнення аліментів, стягненню підлягають аліменти на утримання дітей в сумі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і дітей, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дітей. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним і відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх належному утриманню. Неявка відповідача до суду розцінюється як його самоусунення від вирішення спору. Він не дав заперечень проти позову чи будь-яких пояснень стосовно позову. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved