Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (далі позивач, ТзОВ «НФС») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 26.04.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.201.74233. Згідно кредитного договору первинний кредитор надав позичальнику кредит в сумі 27993 грн. зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за договором. Станом на 17.11.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 26974,01 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 26867,37 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 106,64 грн. 17 листопада 2016 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» був укладений договір факторингу №17/11-1, відповідно до якого право вимоги до відповідача перейшло до ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье». 28 лютого 2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ТзОВ «Фінансова компанія «Серет» був укладений договір факторингу №28/02-1, відповідно до якого право вимоги до відповідача перейшло до ТзОВ «Серет» (яке в подальшому перейменовано на ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС»). З наведених підстав просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 26974,01 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що26.04.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.201.74233. Згідно кредитного договору первинний кредитор надав позичальнику кредит в сумі 27993 грн. зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів (а.с. 5-9). 28 лютого 2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ТзОВ «Фінансова компанія «Серет» (був укладений договір факторингу №28/02-1, відповідно до якого право вимоги до відповідача перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Серет» (яке в подальшому перейменовано на ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС») (а.с.16-33). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування від відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦКУ, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно кредитного договору первинний кредитор ПАТ «Ідея Банк» надав позичальнику кредит в сумі 27993 грн. під 10 % річних (а.с. 5-8). Згідно п.п. 3.1.1, 3.1.3 Кредитного договору, відповідач зобовязувалась використати кредит на зазначені у даному договорі цілі та повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадках передбачених п. 4.2.3. цього договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Також встановлено, що [PERSON] свої зобовязання щодо повернення позивачу належних до сплати коштів у передбачений кредитним договором термін не виконала. Станом на 17.11.2016 у неї виникла заборгованість перед ТзОВ «НФС» в сумі 26974,01 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 26867,37 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 106,64 грн. (а.с. 14-15). 22.09.2017 року позивачем за вих. № L01.201.74233 було направлено відповідачу повідомлення про усунення порушення кредитних зобов'язань. Однак, воно останньою була залишена без задоволення (а.с. 34-35). Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь ТзОВ «НФС» заборгованість за кредитним договором в сумі 26974,01 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 26867,37 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 106,64 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved