Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У жовтні 2019 року позивач в особі представника, опікуна [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] й після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] була матір`ю двох синів: [PERSON] та позивача [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину, оскільки приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. за заявою відповідача заведена спадкова справа № 94/217. У липні 2017 року позивач звернувся до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що державний нотаріус Мельник В.О. висловив припущення, що позивач є недієздатним, і прийме документи лише від опікуна недієздатного. 26 березня 2018 року Липоводолинський районний суд Сумської області визнав недієздатним [PERSON] , [INFO] , і призначив йому опікуна [PERSON] , [INFO] . Рішенням місцевого суду від 05 грудня 2018 року визнано за [PERSON] право на обов`язкову частку у спадщині у розмірі 1/4 частини від усього майна, що належало [PERSON] за життя. 10 липня 2019 року рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області встановлено додатковий строк [PERSON] для прийняття спадщини тривалістю три місяці. Після звернення до приватного нотаріуса Бондаренко О.В. із заявою про внесення змін до спадкової справи і включення до неї [PERSON] отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадщина вже прийнята одним зі спадкоємців померлого спадкодавця. Позивач просив суд провести перерозподіл спадщини між [PERSON] та [PERSON] з визначенням обов`язкової частки [PERSON] у спадщині в розмірі 1/4 частини від усього майна, що належало спадкодавцю [PERSON] , а також визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину у всьому спадковому майні. Позиція позивача, відповідача по даній справі Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи без її присутності. Від відповідача надійшла заява про беззаперечне визнання позову в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його присутності. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 листопада 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 грудня 2019 року о 11 год. 00 хв. з викликом сторін. 11 грудня 2019 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 січня 2020 року на 10 год. 40 хв. 02 січня 2020 року спір вирішено по суті. Установлені судом фактичні обставини справи [PERSON] народився [INFO] у с. Московське Липоводолинського району Сумської області, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 9). Згідно з фотокопією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [INFO] [PERSON] померла у віці 61 року в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області (а.с. 10, 37). 20 вересня 2019 року приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Бондаренко О.В. [PERSON] надано роз`яснення щодо оформлення спадкових прав та повідомлено, що 20 квітня 2014 року за реєстром № 66 Синівською сільською радою був посвідчений заповіт, складений [PERSON] , за яким вона конкретні земельні ділянки заповіла [PERSON] 28 березня 2018 року за заявою заявленого спадкоємця за заповітом відповідно та в порядку ст. 1296-1298 ЦК України нею видані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровими номерами 296 та 298, а також проведена державна реєстрація прав на земельні ділянки площею 3,3344 га, кадастровий номер 5923255100:02:002:0095, площею 0,1403 га, кадастровий номер 5923255100:02:002:0153 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за спадкоємцем [PERSON] , у зв`язку з чим спадкова справа № 94/2017 закрита і сформована як архівна (а.с. 11). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2018 року [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним і призначено опікуна [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). 10 липня 2019 року рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області визначено додатковий строк [PERSON] , від імені та в інтересах недієздатного [PERSON] , [INFO] , для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Синівка Липоводолинського району, тривалістю три місяці (а.с. 16-17, 49-50). 27 липня 2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, який посвідчений Синівською сільською радою 20 квітня 2017 року за реєстром № 66, складеним [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Синівка Липоводолинського району Сумської області, внаслідок чого нотаріусом була заведена спадкова справа № 94/2017 (а.с. 36, 41). 20 квітня 2017 року громадянка [PERSON] , [INFO] , у приміщенні Синівського будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів, склала заповіт у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , який посвідченого секретарем Синівської сільської ради Олійник В.І. У своєму заповіті [PERSON] на випадок своєї смерті земельну ділянку загальною площею 3,475 га, розташовану на території Липоводолинської селищної ради, що належала їй згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 335513, виданого 23 серпня 2005 року Липоводолинською РДА, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла одній особі - [PERSON] (а.с. 42, 46). Згідно з довідкою № 577 від липня 2017 року, виданою Синівською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , на день смерті проживала в Синівському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів, заповіт від імені спадкодавця посвідчений Синівською сільською радою 20 квітня 2017 року, реєстр № 66, даний заповіт у виконкомі сільської ради не змінювався і не відмінявся, інший заповіт від імені [PERSON] виконкомом не посвідчувався, заборон на відчуження (арешту) на будь-яке майно спадкодавця за даними сільської ради не зареєстровано (а.с. 43). 28 березня 2018 року представник [PERSON] [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] (а.с. 44). За результатом розгляду заяви [PERSON] , поданої в інтересах [PERSON] , приватним нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. 28 березня 2018 року видано на ім`я [PERSON] два свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно із зазначеними документами спадщина складається з земельної ділянки загальною площею 3,3344 га, в тому числі за угіддями - рілля 3,3344 га, індексно-кадастровий номер 5923255100:02:002:0095, та земельної ділянки загальною площею 0,1403 га, в тому числі за угіддями - сіножаті 0,1403 га, індексно-кадастровий номер 5923255100:02:002:0153, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування - Сумська область, Липоводолинський район, Липоводолинська селищна рада. Земельні ділянки належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 335513, виданого 23 серпня 2006 року Липоводолинською РДА (а.с. 47). На виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 липня 2019 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини 22 серпня 2019 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця [PERSON] в інтересах [PERSON] (а.с. 48). З досліджених матеріалів спадкової справи убачається виявлення приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. двох об`єктів спадкової маси, яка відкрилася після смерті [PERSON] : земельна ділянка площею 3,3344 га (індексно-кадастровий номер 5923255100:02:002:0095) та земельна ділянка площею 0,1403 га (індексно-кадастровий номер 5923255100:02:002:0153). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1,2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом відповідно до ст. 1222 ЦК України можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 3 даної статті передбачає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Цивільний кодекс України у ст. 1233 дає визначення поняття заповіту - особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (ст. 1235 ЦК України). Згідно зі статтею 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Висновки суду по суті заявлених вимог Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, про доведеність наявності у [PERSON] права на обов`язкову частку у спадщині після смерті його матері незалежно від змісту складеного нею за свого життя заповіту на ім`я іншого її сина - [PERSON] . Також судом установлено те, що [PERSON] у визначеному законом порядку прийняв та оформив спадщину після смерті своєї матері, а його спільному по материнській лінії брату [PERSON] вже після оформлення спадщини [PERSON] визначено додатковий строк на прийняття ним обов`язкової частки у спадщині після смерті зазначеного спадкодавця незалежно від змісту заповіту, що є сукупним підтвердженням підстави для проведення перерозподілу всієї спадщини після смерті зазначеного вище спадкодавця між двома її спадкоємцями (ця процедура врегульована ч. 1 ст. 1280 ЦК України) з дотриманням прав [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині в розмірі 1/4 частини від усього спадкового майна, яке належало [PERSON] . Ураховуючи також те, що спадкоємці за законом та заповітом набувають право на спадщину відразу після смерті спадкодавця, а також приймаючи до уваги те, що без визнання права власності на частину успадкованого майна за [PERSON] із подальшим перерозподілом спадщини між двома спадкоємцями померлої і при збереженні чинності нотаріально оформлених двох свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих на ім`я відповідача 28 березня 2018 року, право позивача є обмеженим, а тому з метою повного та ефективного захисту права [PERSON] на його обов`язкову частку у спадщині за ним підлягає визнанню право власності на 1/4 частину належної за життя [PERSON] земельної ділянки (вона фактично складається з двох окремих масивів загальною площею 3,475 га). До цього, на думку суду, зазначене спадкове нерухоме майно померлого спадкодавця може бути включено до складу спадщини, оскільки має характеристики об`єкту нерухомості, ним можна користуватися та виділяти певні користі властивості, а тому таке право на майно захищається судом (ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 40, 41, 64, 65 рішення Європейського суду з прав людини від 27 квітня 1979 року у справі «Маркс проти Бельгії»). За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на нормах спадкового закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved