overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2002 року. [INFO] від спільного проживання народилась донька [PERSON], батьком у свідоцтві про народження якої записано відповідача у справі. Подружжя на даний час не проживають однією сім'єю, в проваджені Немирівського райсуду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. Дитина перебуває на утриманні матері, що підтверджується довідкою № 2819 від 11 грудня 2013 року Немирівської міської ради, яка працює швачкою в приватного підприємця, отримує мінімальну заробітну плату і на ці кошти немає можливості утримувати дитину, а коштів, які надає відповідач також не вистачає, тому вона звернулася з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позивні вимоги, але не заперечує про зменшення суми позову до мінімальної суми встановленої чинним законодавством на утримання дитини. Відповідач позов визнав частково, обгрунтовуючи це тим, що на даний час не працює, має нестабільний заробіток, а отже не має можливості сплачувати кошти в визначеній позивачкою сумі та просить зменшити цю суму до мінімальної, яка визначена чинним законодавством. Суд, заслухавши сторони, дослідивши інші докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову частково за слідуючих підстав. Сторони не проживають однією сім»єю, дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно достатніх коштів на утримання дочки не надає, являючись її батьком, дитину утримує мати [PERSON] При вирішенні питання розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, платника аліментів, який не працює, а також думку позивачки, яка не заперечує в зменшені позовних вимог і вважає за необхідне визначити розмір аліментів в сумі 400 грн щомісячно. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та інтересам дітей, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, дітей залишити з нею і стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, на примирення не згідна, просить шлюб розірвати. Проти розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає, на примирення не згідний, не заперечує проти задоволення позову. Проти розгляду справи у відсутності позивачки не заперечує. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Діти на даний час проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Сторони тривалий час проживають окремо, подружніх стосунків не підтримають, мають різні бюджети, вважають що їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та інтересам дітей, на примирення не згідні, так як вважають, що шлюб неможливо зберегти, обоє просять шлюб розірвати, що підтверджується їх заявами до суду. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2014 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] Позивачка у листопаді 2017 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не має взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, вони не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин, чому їх сім'я розпалась і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали сварки і суперечності та що з вересня 2017 р. вони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя з позивачкою не склалося і вони з вересня 2017 року проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть та що він втратив до позивачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з вересня 2017 року вони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст.12, 89, 264,265 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2004 року і від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, виникали сварки та що з серпня 2014 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що подружнє життя із відповідачем не склалося, з серпня 2014 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав і зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, з серпня 2014 року вони проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних відносин, він втратив до позивачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з серпня 2014 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час та що вони втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишаються неповнолітні діти. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2010 року і мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Не бажаючи продовжувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 11 жовтня 2017 року звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні поданий нею позов підтримала та суду пояснила, що має абсолютно різні характери з чоловіком, вони не розуміють один одного, між ними постійно виникають сварки, чоловік не дбає належним чином про утримання сім'ї. Три місяці тому вона залишила чоловіка і переїхала з дітьми жити до своїх батьків. Від примирення вона категорично відмовляється, оскільки не любить чоловіка і не бачить свого майбутнього життя поруч з ним. Відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він по мірі можливості шукає роботу і забезпечує сім'ю, в той час як дружина ніколи ніде не працювала. Заявив, що позивач самостійно вирішила, що їх шлюб не має права на існування, а він вважає, що шлюб можна зберегти. В той же час, на запитання головуючої про можливість примирення, відповідач заявив, що не намагатиметься примиритися з позивачем, а в судових дебатах не заперечив проти припинення шлюбу. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) слідує, що сторони з 22 травня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що вони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач фактично визнав позов. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2013 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати його шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що їх спільне сімейне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідачка має власні погляди на сімейне життя, не вважає за необхідне проводити вільний час спільно, пред»являє до нього необґрунтовані претензії. Їх спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити їх же інтересам. Ведення спільного господарства припинено, втрачено фізичні та духовні зв»язки. У судове засідання сторони не з»явились. Подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити та шлюб розірвати. Як видно зі змісту відзиву відповідачки [PERSON] на позов [PERSON] про розірвання шлюбу, відповідачка визнала, що тривалий період часу не проживає з позивачем, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодна. Просила їх з [PERSON] шлюб розірвати, справу розглянути за її відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають загального бюджету. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, в зв»язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.01.1992р.,неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання вони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі: позивач про підтримання позову, просить строк для примирення не надавати, судові витрати залишає за собою; відповідач про його визнання, в звязку з чим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, сімейне життя у сторін не склалось через різний склад характерів та поглядів на життя. Подружні стосунки не підтримуються, сторони тривалий час проживають окремо, тому спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечить інтересам обох сторін. Суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, спірні відносини регулюються ст.ст.104,105,109-111 СК України. У судовому засіданні досліджені усі надані докази. Дослідивши їх, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню на таких підставах: Доведено, що подружні відносини тривалий час не підтримуються, спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, це суперечить інтересам сторін. Згідно зі ст. 111 СК України, строк для примирення подружжю не надавався, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи фактичну відсутність шлюбних стосунків, суд доходить висновку, що збереження сімї при таких умовах неможливе. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст.24 СК України. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорону прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст.27 цього Кодексу. Враховуючи заяву позивача, підстав для розподілу судових витрат немає. Про зміну прізвища на дошлюбне не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.01.2004 року, який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 08.09.2015 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей : синів [PERSON], [INFO] , та [PERSON] ,[INFO] . Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей , посилаючись на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей . Не надає матеріальної допомоги на їх утримання . На даний час в неї склались важкі сімейні та матеріальні умови. Відповідач працює. Спроможний сплачувати аліменти . А тому аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття . Батьки зобовязані матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідач в добровільному порядку їй коштів на утримання дитини не надає . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала , просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей синів, [PERSON], [INFO] , та сина [PERSON] ,[INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей синів, [PERSON], [INFO] , та сина [PERSON] ,[INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття . Заслухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення . Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обовязку передбаченого законом відповідач не виконує. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері , батька , яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом . Суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку ( доходу ) батька дитини у розмірі 1/3 частки від заробітку ( доходу ) , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При стягненні з відповідача аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів та стан його здоровя, а також позивачки. В судовому засіданні встановлено , що відповідач являється працездатною особою . Працює водієм . Отримує заробітну плату. А тому суд вважає , що відповідач [PERSON] спроможний сплачувати аліменти позивачу на утримання неповнолітніх дітей . Аліменти на дітей суд приходить до висновку слід присудити від дня предявлення позову з 19.10.2015 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.01.2009 р., про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №31. Аль [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені з грудня 2015 року. Шлюб носить формальний характер, просить його розірвати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вказавши, що позов предявлено за місцем його проживання, оскільки відповідач проживає у Російській Федерації, куди позивач поїхати немає можливості. Представник відповідача позов визнав. Просив його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.01.2009 р., про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №31. Сімейні стосунки припинені з грудня 2015 року. Спір про майно відсутній. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.01.2015 року. Від шлюбу дітей не має. Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, вона перестала поважати його як чоловіка,у них різні погляди на життя, разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків,не ведуть спільного господарства,шлюб існує формально. Позивач в судовому засіданні позов підтримав ,просить шлюб розірвати,примирення неможливе та стягнути у його користь з відповідачки судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу визнала та пояснила,що заперечує щодо стягнення з неї судових витрат,оскільки вона у розірванні шлюбу не винна та перебуває у важкому матеріальному становищі. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні подружжя зареєстрували шлюб 23.01.2015 року у виконкомі Гузіївської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис №29 (а.с.8). За час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сімї, сторони бажають розірвати шлюб, так як між ними подружні стосунки не підтримуються. У відповідності до вимог ст.ст.110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі всебічного, повного і обєктивного зясування їх взаємин та дослідження інших обставин справи, вважає встановленим, що сумісне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с. 1), який був сплачений при зверненні до суду та 2\~467,60 грн. за надання правничої допомоги (а.с.35) ,яку у відповідності до квитанції від 22.10.2018 року було сплачено позивачем адвокату [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved