overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1998 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю, відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги і дружби, через що постійно виникали сварки. З 2010 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, переконана, що їх сім'я розпалася остаточно. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя у позивачки із відповідачем не склалося, відповідач зловживав спиртними напоями, постійно вчиняв сварки та що з 2010 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, вона переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з 2010 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритись з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2011 року. У шлюбі сторони дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, у звязку з перебуванням за межами України (а.с.7). Відповідач у судове засідання не зявилася, 15 серпня 2015 року підписала заяву, засвідчену нотаріусом м. Москви, із якої слідує, що їх сімя фактично розпалась, подальше спільне життя і збереження сімї неможливе, вони не ведуть спільного господарства та не проживають спільно. Просила розірвати шлюб (а.с. 6). З врахуванням права, передбаченого ст.. 27 ЦПК України, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України судом ухвалено розглянути справу за відсутності сторін. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони із 23 грудня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві (а.с. 2) обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач, наданою суду заявою (а.с. 6), визнала позов та не заперечила проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони не планують подальше спільне життя, не можуть налагодити нормальні стосунки у сімї, проживають окремо, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У зв`язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, відповідач зловживає спиртними напоями, принижує її честь та гідність, через що подружні відносини вони припинили, з червня 2019 року проживають окремо, спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам її дітей-інвалідів від попереднього шлюбу, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. В разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв`язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує, вказавши про це у своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Нормальні подружні стосунки між сторонами не склалися, тривалий час сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім`я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду за її клопотанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1998 року. Від даного шлюбу подружжя має спільну уже повнолітню дитину. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 04 лютого 2019 року звернувся до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року (а.с. 14) справу призначено до розгляду у підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року у справі призначено розгляд по суті (а.с. 21). Позивач у судове засідання не з'явився, попередньо подавши заяву (а.с. 15, 25) про підтримання позовних вимог, про розгляд справи за його відсутності. Відповідач 05 березня 2019 року надіслала до суду заяву про визнання позову (а.с. 23). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за відсутності сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, із свідоцтва про одруження (а.с. 7) слідує, що сторони з 23 липня 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають спільного повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві стверджує, що через несумісність характерів і різні погляди на сім'ю, подружні стосунки припинені і на даний час не можливе їх відновлення, а відповідач, надіславши до суду заяву про визнання позову, не заперечила такі обставини. Тому суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, і його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року, актовий запис №16, від даного шлюбу дітей у них немає. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, мотивуючи свої вимоги тим, що за час спільного проживання між ним та відповідачкою стали виникати непорозуміння, сварки. Відповідачка мала відмінні погляди на різні життєві ситуації, ведення побуту, що згодом призвело до припинення шлюбного життя, ведення господарства та спільного проживання в період 7 років. Просить суд розірвати шлюб, оскільки такий існує лише формально, кожен з них живе своїм життям, сім`я остаточно розпалась і перспектив на її поновлення немає, термін на примирення не надавати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак під час подання позовної заяви одночасно заявив клопотання про розгляд справи за у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, До початку судового засідання відповідач [PERSON] подала до суду заяву (вх.№388 від 26.01.2021 року), в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує на розірвання шлюбу. Таким чином у судове засідання не з`явились всі учасники процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, не бажає проживати з відповідачем однією сім`єю, проживають як дві різні сім`ї та не підтримують шлюбних відносин протягом тривалого часу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, відтак суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам позивача, сім`я розпалась остаточно й поновлена бути не може, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, який, у даному випадку, складає 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись на те, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, виникали сварки та що з травня 2014 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та зазначив, що подружнє життя у позивача із відповідачкою не склалося, з травня 2014 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин. Просить позов задовольнити. Відповідачка позов визнала та зазначила, що подружнє життя із позивачем не склалося, з травня 2014 року вони проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних відносин, вона втратила до позивача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з травня 2014 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час та що вони втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1995 року. У шлюбі сторони мають пятеро синів, зокрема, неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітніх [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судове засідання [PERSON] не зявилася. У позовній заяві просила справу слухати у її відсутності (зворот а.с. 2). Відповідач 11 вересня 2016 року надав до канцелярії суду заяву, у якій просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначив про визнання позовних вимог [PERSON] (а.с. 11, 12). З врахуванням прав, передбачених ст. 27 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони із 23 листопада 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що мають трьох дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітніх [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обгрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач поданою до суду заявою проявив байдужість до його існування. Враховуючи, що сторони не намагаються відновити подружні стосунки, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище Гуня змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити йому прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1996 року, неповнолітніх дітей у шлюбі нема. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 22 липня 2019 року звернулася до суду. 31 липня 2019 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в Мурованокуриловецькому районі. Ухвалою від 01 серпня 2019 року (а.с. 13) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Сторони у підготовче засідання не з`явилися. Позивач у п. 3 позовної заяви просила справу розглянути без її участі (зворот а.с. 2). Відповідач через канцелярію суду 16 серпня 2019 року подав заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив справу розглядати без нього (а.с. 14). Враховуючи положення ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 198 та ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалив за можливе підготовче засідання провести за відсутності сторін, а за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони з 23 листопада 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей у шлюбі нема. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що припинила подружні стосунки з відповідачем через різні погляди на сімейне життя, а відповідач визнав позов. Сторони заперечують можливість примирення, стверджують, що їх рішення уже перевірене часом і виважене. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі (позовна заява, зворот а.с. 2). Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Позивачка, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, втратили взаємоповагу та порозуміння, звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач проти задоволення позову заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають близько двох років, згоди щодо подальшого спільного проживання не дійшли, строк на примирення позитивних результатів не дав, позивачка не бажає миритися та відновлювати подружні стосунки, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї стало неможливим. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON],[INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось через не порозуміння один до одного. У сторін немає спільних інтересів. Відповідач зловживає спиртними напоями, на основі чого виникають постійні сварки. Вони не мають бажання бути разом. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне прожи-вання та збереження шлюбу між ними неможливе. Позивачка вважає, що сім'я як така розпалалася, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, під-тримала свої вимоги. У суд відповідач направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, визнав свої вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Спільне життя у сторін не склалось через не порозуміння один до одного.У сторін немає спільних інтересів. Вони не мають бажання бути разом. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між ними неможливе. Суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами не-можливе, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Неповнолітніх дітей на подальше виховання, на думку суду, необхідно залишити з [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2013 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейне життя та виховання дитини, відповідач постійно влаштовує сварки, під час яких ображає її честь і гідність, прикладає фізичну силу та що фактично шлюбні відносини припинені, втрачено всі фізичні та духовні звязки між ними, переконана, що їх сімя розпалася остаточно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя із відповідачем не склалося, постійно виникали сварки, з грудня 2017 р. вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, виникали сварки, з грудня 2017 року вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, переконаний, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з грудня 2017 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved