Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги газопостачання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Херсонрегіонгаз» надає [PERSON] послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] . [PERSON] за послуги з газопостачання не сплачує, у зв`язку з чим 23 липня 2018 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості. Однак, 07 грудня 2018 року представником [PERSON] було подано заяву про скасування судового наказу від 23 липня 2018 року у справі № 653/2272/18 та виданий судовий наказ було скасовано і роз`яснено право заявника звернутися з такими ж вимогами, але в порядку позовного провадження. У зв`язку з викладеним просить стягнути з [PERSON] заборгованість з газопостачання в сумі 9854 грн. 66 коп., інфляційні витрати у сумі 3231 грн. 82 коп. та 3 % річних у розмірі 882 грн. 08 коп. Представник позивача [PERSON] О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та просила їх задовольнити. [PERSON] неодноразово направлялись судові повістки за її зареєстрованим місцем проживання, однак усі конверти не були вручені та повернулись до суду (з причини тимчасового вибуття відповідача). При цьому 07 листопада 2019 від відповідача надійшла заява про перенесення слухання справи, яке призначене на 07 листопада 2019 року на іншу дату, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та необхідністю залучення до участі у справі адвоката. Відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 09 грудня 2016 року, [PERSON] приєдналась до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затверджено постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. ТОВ «Херсонрегіонгаз» надає [PERSON] послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] . Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2018 року скасовано судовий наказ від 23 липня 2018 року у справі № 653/2272/18 за заявою ТОВ «Херсонрегіонгаз» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за газопостачання. З матеріалів справи вбачається, що станом на 08 серпня 2019 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Херсонрегіонгаз» за послуги з газопостачання складає 9854 гривні 66 копійок. Згідно розрахунку інфляційних витрат, останні складають 3231 гривні 82 копійки, відповідно до розрахунку 3 % річних, останні складають 882 гривні 08 копійок. Надаючи оцінку відносинам, які склалися між сторонами суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг») та оприлюднюється в установленому порядку. 30 вересня 2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2496 затвердила Правила постачання природного газу, відповідно до пункту 3 розділу І яких (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Пунктами другим та 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу у наведеній вище редакції, серед іншого, передбачено, що постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи та забезпечувати своєчасну і повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Розрахунки за послуги з газопостачання можуть провадитися на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період. Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні (п. 3 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У постанові від 20 квітня 2016 року (справа № 6-2951цс15) Верховний Суд України виклав висновки щодо застосування статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховувати суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно із якими хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту першого частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1-2 ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи судом встановлено, що позивач належним чином здійснює постачання відповідачеві природного газу за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] , однак відповідач [PERSON] не сплачувала за поставлений природний газ, внаслідок чого її заборгованість перед ТОВ «Херсонрегіонгаз» станом на 02 серпня 2019 року становить 9854 грн. 66 коп. Враховуючи вищевикладене, з огляду на наявність у відповідача заборгованості перед ТОВ «Херсонрегіонгаз» за послуги газопостачання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 9854 грн. 66 коп. Разом з цим, з відповідача на користь ТОВ «Херсонрегіонгаз» підлягають стягненню інфляційні витрати в сумі 3231,82 гривень та три відсотки річних в сумі 882,08 гривень, які підтверджуються наданими позивачем розрахунками. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 1921,00 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: approved