Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Волхонтент-Граніт»\~(далі\~також може\~вживатись як\~ТзОВ «Волхонтент-Граніт»,\~позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі також може вживатись як відповідач) та з урахуванням збільшених позовних вимог просить визнати припиненим\~попередній договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~від 02\~листопада 2017\~року,\~скасувати акт\~прийому-передачі\~рухомого майна\~ обладнання\~та вилучення\~його та\~стягнути 804'881,70\~грн.\~штрафу. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 02 листопада 2017 року між [PERSON] та ТзОВ «Волхонтент-Граніт» укладено попередній договір згідно якого досягли згоди про укладення у період з 02 листопада 2017 року до 01 липня 2018 року основного договору купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлової будівлі за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська, 11). Згідно пункту 2.3 цього договору позивач передав відповідачу перший внесок за майбутнім договором купівлі-продажу рухоме майно, вартістю 804'881,70 грн. При укладенні цього попереднього договору відповідач не бажав реального настання правових наслідків, тобто не мав наміру в подальшому укласти договір купівлі-продажу. Цілеспрямовано ввів в оману позивача щодо обставин, котрі мають істотне значення, а саме: не повідомив про наявність арешту та заборон, на нерухоме майно, що мало бути предметом договору купівлі-продажу. Окрім цього основний правочин так і не був укладений, а тому попередній договір слід вважати припиненим у звязку з невиконанням його умов позивачем. Також з відповідача в користь позивача слід стягнути 804'881,70 грн. штрафу, згідно пункту 2.3. попереднього договору. Представник відповідача адвокат [PERSON] подав відзив на позов у якому просить відмовити у його задоволенні (а.с. 22-23). В обґрунтування цих вимог зазначає, що згідно поданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, обєктом обтяження є невизначене майно, а не предмет майбутнього договору купівлі-продажу. Цю інформаційну довідку, як і вимогу про повернення майна, позивач отримав та направив відповідачу, відповідно, уже після закінчення строку в який повинен був бути укладений договір купівлі-продажу. Також зазначає, що від укладення основного договору продавець не ухилявся. Насправді це робив продавець. Представники позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх із підстав викладених у позові. Відповідач та його представник адвокат [PERSON], будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не з»явились, не повідомивши про причини неявки. Заяви про відкладення судового розгляду до суду не подавали. Ухвалою від 05 лютого 2019 року судом було вжито заходів забезпечення вказаного позову та заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлової будівлі, площею 3'716,5 м2, що знаходиться за адресою: вул. Поліська, 11 у м. Тернополі, яка належить йому на праві власності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. 02 листопада 2017 року між [PERSON] та ТзОВ «Волхонтент-Граніт», в особі [PERSON], укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі Попередній договір). Пунктами 1.1., 6.1 Попереднього договору визначено, що сторони зобовязуються у майбутньому, в строк з 02 листопада 2017 року до 01 липня 2018 року у м. Тернополі або у м. Дніпро укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлової будівлі за адресою м. Тернопіль, вул. Поліська, 11, яка належить відповідачу (далі Основний договір). Покупець вправі здійснити оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна як на себе особисто, так і на вказану особу з якою буде укладатись Основний договір з чим погоджуються сторони. Згідно пункту 2.3. Попереднього договору покупець передає продавцю перший внесок, а саме: рухоме майно згідно додатку № 1, вартість якого складає 804'881,70 грн., що погоджено сторонами протоколом № 1, як гарантію та підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платіжної спроможності, для цього між сторонами необхідно буде укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, дарування або застави або будь-який інший договір, який не буде суперечити чинному законодавству України. У додатку № 1 до Попереднього договору передбачено що передано було наступні предмети: полірувальна лінія Педріні (тип М-636, інвентаризаційний номер 0420194); верстат форматної різки Педріні (тип М-743, інвентаризаційний номер 0420195); верстат калібрувальний Педріні (тип М-641, інвентаризаційний номер 0420193); верстат однодисковий поперечної різки Педріні (тип М-539, інвентаризаційний номер 0420192); торцово-фасочна машина (тип Siga, інвентаризаційний номер 042010); верстат фасочний Педріні (тип М-839, інвентаризаційний номер 0420196); верстат однодисковий мостовий Педріні (інвентаризаційний номер 0420191). Протоколом № 1 (додаток до Попереднього договору) сторони погодили ціну вказаного майна і визначили, що вона становить 804'881,70 грн. Це майно було передано позивачем відповідачу про що свідчить акт прийому-передачі, котрий є додатком до Попереднього договору. Всупереч Попередньому договору Основний договір між сторонами укладений не був. 12 липня 2018 року позивач надіслав відповідачу лист-повідомлення у якому просив у пятиденний термін з дня отримання добровільно повернути майно, передане згідно додатку 1 до Попереднього договору та звернутись до нотаріуса щодо укладення додаткової угоди про розірвання цього договору. Надавши правову оцінку вказаним обставинам суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частинами 1 та 2 ст. 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до частини 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Частиною 1 ст.\~631\~ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Таким чином, будь-які зміни умов попереднього договору можуть бути погоджені сторонами виключно у межах строку дії договору. Згідно з частиною 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом. З комплексного аналізу вказаних нормам права судом встановлено, що єдиним зобовязанням, яке виникло між сторонами Попереднього договору було зобовязання укласти Основний договір і воно припинилось на підставі закону, тобто у звязку з не укладенням останнього протягом строку, встановленого у Попередньому договорі. Будь-яке правовідношення між сторонами, котрі б випливали з Попереднього договору, відсутнє. Як визначено частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом не встановлено наявності спору між сторонами з питання припинення Попереднього договору та порушення прав позивача у звязку з цим. Суд не вбачає необхідності вживати заходів захисту права, факту порушення якого не доведено. Таким чином вимога позивача про визнання Попереднього договору припиненим до задоволення не підлягає. Зазначений договір є припиненим на підставі закону. Безпідставною є і вимоги про скасування додатку до\~Попереднього договору\~ акту прийому-передачі рухомого майна обладнання, адже даний документ сам по собі не породжує жодних правовідносин для сторін, а лише посвідчує факт передачі майна. Щодо повернення позивачу рухомого майна, переданого згідно пункту 2.3 Попереднього договору, то щодо цієї вимоги суд вважає за необхідне вказати таке. Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу, тобто Основного договору. Оскільки цього договору між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися зробити це в майбутньому, передане ТзОВ «Волхонтент-Граніт» відповідачу майно є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12. Окрім цього, пунктом 5.3. Попереднього договору визначено, що у випадку невиконання зобовязань, передбачених даним договором продавцем, він зобовязаний сплатити покупцю штраф у розмірі 804'881,70 грн. та повернути майно, або суму отриману відповідно до пункту 2.3. даного договору. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 804'881,70 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Доводам позивача про вчинення Попереднього договору під впливом обману та відсутність наміру на подальше укладення Основного договору, тобто небажання реального настання правових наслідків, суд не приділяє особливої уваги, оскільки, ці обставини можуть вважатись підставою для визнання правочину недійсним відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України, тоді як позивач таких вимог не заявляє. Щодо судового збору. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд прийшов до переконання про підставність лише частини вимоги ТзОВ «Волхонтент-Граніт»,\~тобто однієї\~немайнової вимоги\~та однієї\~майнової. На момент звернення до суду з позовом, а це 07 серпня 2018 року, за заявлення немайнової вимоги юридичній особі слід було сплатити 1'762 грн., а за заявлення майнової 1,5 % від ціни позову, тобто 12073,23 грн. Отже, саме ці суми коштів слід стягнути з відповідача в користь позивача. Згідно з частинами 7 та 8 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову у даній справі діятимуть протягом дев'яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: partial