Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 10.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Роменської міської ради, третя особа: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Сумській області з позовом про визнання права власності на гараж. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] у 2000 році без відповідних дозвільних документів було збудовано гараж площею 34,6 кв.м, висотою 2,20 м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Гараж було збудовано на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0045 га, кадастровий номер 5910700000:03:010:0149, місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Позивачка його дочка і спадкоємиця на все майно, що залишилось після смерті батька. Остання своєчасно прийняла спадщину і вже оформила спадкові права на земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів, на якій розташований зазначений вище гараж. 06.08.2019 року КП «Роменське МРБТІ» виготовлено технічний паспорт на цей гараж. За загальним правилом, закріпленим у частині другій ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом з тим, згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Будівництво гаражу [PERSON] не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, вважає, що за позивачкою можливо у судовому порядку визнати право власності на гараж, який був самовільно побудований її батьком [PERSON] , який помер [INFO] . 01 листопада 2019 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Тесленко О.В., в яких остання просить суд розглядати справу у її відсутності та прийняти законне і обґрунтоване рішення на підставі наданих позивачем документів. Також вказує на те, на сьогодні в Управління ДАБІ у Сумській області відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію самочинно збудованих гаражів, побудованих на земельних ділянках з цільовим призначенням - для індивідуального гаражного будівництва. Системне врегулювання питань, порушених у позовній заяві можливе в рамках судового розгляду . Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. При вирішення питання розподілу судових витрат просять врахувати те, що спір виник не з вини третьої особи. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 15 жовтня 2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.23). Представник позивача Мороз Л. О. надала заяву про розгляд справи без її участі та у відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримала повністю (а.с.46). Представник відповідача - Роменської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явилась. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 37,47). Крім того, від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позову (а.с.50). Представник третьої особи - УДАБІ у Сумській області, у судове засідання не з`явилась. У письмових поясненнях на позов просив розглянути справу без участі представника управління (а.с.33-34). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] в м. Ромни Сумської області, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Роменського міськвиконкому Сумської області 03.11.1976 року, паспортом серії [NUMBER] виданим Роменським МРВ УМВС України в Сумській області 20 вересня 1997 року. Факт зміни дошлюбного прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] , сформованого 14.11.2014 року, наданого відділом ДРАЦС по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області( а.с.4, 9, 10). Згідно вказаного свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком позивачки зазначений [PERSON] (а.с.9). 15 вересня 2015 року [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області 15.09.2015 року (а.с.8). За життя [PERSON] у 2000 році без дозвільних документів було збудовано гараж площею 34,6 кв.м, висотою 2,20 м, розташований за адресою: [ADDRESS] . 06.08.2019 року КП «Роменське МРБТІ» виготовлено технічний паспорт на гараж, що розташований за вищевказаною адресою (а.с.12-14). Спадкоємицею на все майно після смерті [PERSON] являється його дочка - [PERSON] (позивачка), яка своєчасно прийняла спадщину після смерті батька і оформила спадкові права на земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів, на якій розташований зазначений вище гараж, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзею О.Б. 04.10.2018 року, та зареєстрованим в реєстрі за №607 (а.с.11). Указаний гараж побудований на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0045 га, кадастровий номер 5910700000:03:010:0149, місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] . На замовлення позивача ФОП [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат експерта по технічному обстеженню будівель і споруд серії АЕ №004543 від 15.03.2017р.) було проведено технічне обстеження побудованого ним гаражу , за результатами якого під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації об`єкта були оглянуті його основні несучі та огороджувальні конструкції фундаменти, зовнішні та внутрішні стіни, перекриття, покрівля, підлоги, ворота і встановлено їх готовність до експлуатації (а.с.15-19). Згідно Звіту про оцінку майна, виготовленого фізичною особою - підприємцем [PERSON] ринкова вартість майна, станом на 28 серпня 2019 року становить 47200 грн. (а.с.20). Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права власності на нерухоме майно, які регулюються ст.ст. 328, 331, 375, 376 ЦК України та підзаконними нормативними актами. Норми права, застосовані судом: У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При таких обставинах, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо : 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Особа, яка здійснила або здійснює самочинно будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього (ч. 2 цієї статті). Водночас згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним паво власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З контексту ч.ч. 3 та 4 ст. 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм ч. 3 ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 02.12.2015 в справі № 6-1328цс15. У пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність (абзац 3 п.22 Постанови). Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ». Відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 91 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2012 року № 304, прийняття в експлуатацію об`єктів (крім закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року, індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України, при цьому документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Мотиви суду Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, на сьогодні в Управлінні ДАБІ у Сумській області відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію самочинно збудованого батьком позивачки гаражу, а тому в позасудовому порядку вирішити це питання не можливо. Позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 5910700000:03:010:0149, місце розташування якої: [ADDRESS] , а тому має право на звернення до суду з даним позовом (ст.. 376 ЦК України). При цьому права інших осіб не порушуються. Гараж побудований за життя батьком позивачки на земельній ділянці, яка була спеціально для цього відведена. Таким чином, є всі підстави для визнання за позивачем права власності на самочинно збудований гараж. Судові витрати необхідно залишити за позивачем, оскільки вимога про стягнення їх з відповідача не висувається. Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved