Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Відділ ДВС, відповідач-2) про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги наступним. 4 червня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0703/0608/71-111, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 68 500 доларів США строком по 4 червня 2038 р. На забезпечення виконання грошових зобовязань за договором кредиту 4 червня 2008 р. між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 0703/0608/71-111-Z-1, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Права іпотекодержателя за даним договором іпотеки банком були відступлені позивачеві ТОВ «Вердикт Фінанс» за договором від 2 лютого 2012 р., за яким позивач став іпотекодержателем за договором іпотеки від 4 червня 2008 р. Також позивачеві були передані і права кредитора за договором кредиту, укладеного із [PERSON] Державним виконавцем в рамках здійснення виконавчого провадження було накладено арешт та заборону відчуження на квартиру, яка є предметом іпотеки, та належить на праві власності [PERSON] Вважаючи, що накладений арешт порушує права позивача як іпотекодержателя, позивач, посилаючись на вимоги Закону України «Про іпотеку», просив суд звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження щодо квартири [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідача-1 (арк. справи 14). Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач-1 [PERSON], представник відповідача-2 Відділу ДВС у судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином рекомендованими листами із повідомленнями. Причин неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України, за відсутності учасників процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 4 червня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0703/0608/71-111, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 68 500 доларів США строком до 4 червня 2038 р. На забезпечення виконання вказаних зобовязань за договором кредиту, 4 червня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір № 0703/0608/71-111-Z-1, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 38,11 кв.м, жилою площею 19,62 кв.м, яка передається в іпотеку для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 0703/0608/71-111 від 4 червня 2008 р., та яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 4 червня 2008 р. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4079 (арк. справи 69). 2 лютого 2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», як первісним іпотекодержателем та ТОВ «Вердикт Фінанс» як новим іпотекодержателем укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, за яким ПАТ «Сведбанк» відступив позивачеві права за договорами іпотеки згідно з переліком, зазначеним у п. 1.2 договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 950 (арк. справи 1013). Відповідно до п. 1.2 до цього договору, позивачеві також передано право вимоги за іпотечним договором від 4 червня 2008 р., укладеного із [PERSON] (арк. справи 11). На підставі цього договору приватним нотаріусом було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки 6 лютого 2012 р., що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру прав (арк. справи 19). Також позивач набув прав нового кредитора за вищезазначеним кредитним договором із [PERSON], підтвердженням чого є договір факторингу № 11 від 2 лютого 2012 р., укладений між ПАТ «Сведбанк» та позивачем (арк. справи 2536). Таким чином, позивач ТОВ «Вердикт Фінанс» у встановленому законом порядку набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 4 червня 2008 р., укладеного із [PERSON] № 0703/0608/71-111-Z-1, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 53908868 від 24 лютого 2016 р., в даному Реєстрі 23 квітня 2014 р. зареєстровано обтяження нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 квітня 2014 р., прийнятої відповідачем-2 Відділом ДВС (арк. справи 20). На виконання ухвали суду про витребування доказів від 25 травня 2016 р. відповідачем-2 надано копії матеріалів виконавчого провадження № 42668597, з яких вбачається, що постановою державного виконавця Відділу ДВС від 28.03.2014 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0818/8315/2012 від 24 травня 2013 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» суми заборгованості у розмірі 752\~245,56 гривень. Постановою державного виконавця Відділу ДВС від 16 квітня 2014 р. накладено арешт на все майно [PERSON] та заборонено здійснювати його відчуження в межах суми боргу. Постановою державного виконавця від 26 грудня 2014 р. виконавчий документ повернуто стягувачеві. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено випадки зняття арешту з майна державною виконавчою службою. Відповідно до частини пятої вказаної статті Закону в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з частиною першої статті 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з вимогами статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як передбачено частиною третьою статті статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Суд зазначає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому\~\~законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме\~\~майно виникає з моменту\~\~державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 7\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»). Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється\~\~державним виконавцем з урахуванням положень\~Закону України «Про іпотеку». Таким чином, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Частиною 1\~ст. 4 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час відступлення позивачу права вимоги за кредитним договором, передбачалось, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Як було встановлено судом вище, обтяження нерухомого майна іпотекою було належним чином зареєстровано, про що свідчить відповідна інформація з Державного реєстру прав. Тому, в позивача виникло право пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку майно. Таким чином, оскільки право іпотеки (застави нерухомого майна) виникло в іпотекодержателя, яким є позивач 6 лютого 2012 р., тобто до накладення арешту в межах виконавчого провадження щодо [PERSON], суд дійшов висновку що вимоги іпотекодержателя про зняття вказаного арешту та заборони відчуження з предмета іпотеки квартири є законними та обґрунтованими. Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача-1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial