Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначили, що між ТОВ «Фінансова Компанія є Гроші» та [PERSON] було укладено договір № 2529105972-113292 від 01.02.2019 року про надання позики, в числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Відповідно п.1.1 Договору позикодавець надає позичальнику на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 9000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 Договору. Строк, на який надається позика становить 31 день, дата повернення позики не пізніше 03.03.2019 року включно. Проценти за користування позикою становлять 1,99% за кожен день користування позикою, що становить 726,35 процентів річних. Згідно платіжного доручення позикодавцем перераховано на рахунок відповідача позику у розмірі 9000 грн. і таким чином виконав свої зобов`язання за договором. Однак відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 175337,53 гривень, з яких: 9000 гривень - заборгованість за кредитом, 3664,33 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 153673,20 гривень - заборгованість по процентам за прострочку, 9000 гривень - заборгованість зі сплати штрафу. ТОВ «ФК «Преміум актив» було зменшено суму нарахованих процентів за неправомірне користування кредитними коштами. Сума заборгованості становить 120662,53 гривень, яка складається з: 9000 гривень - заборгованість за кредитом, 3664,33 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 98998,20 гривень - заборгованість по процентам за прострочку, 9000 гривень - заборгованість зі сплати штрафу. 03.06.2019 року між ТОВ «Фінансова Компанія є Гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0306/1, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія є Гроші» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема, право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі, а тому, просять стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 2529105972-113292 від 01.02.2019 року. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» право вимоги до якого перейшло за Договором про надання фінансових послуг факторингу №0306/1 від 03.06.2019 року, заборгованість за договором № 2529105972-113292 від 01.02.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 120662,53 гривень, яка складається з: 9000 гривень - заборгованість за кредитом, 3664,33 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 98998,20 гривень - заборгованість по процентам за прострочку, 9000 гривень - заборгованість зі сплати штрафу, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача на розгляд справи не з`явився, до матеріалів позовної заяви надав клопотання в якому просить розглядати без участі в судовому засіданні представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач на розгляд справи не з`явився. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача у заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. 01 лютого 2019 між ТОВ «Фінансова Компанія є Гроші» та [PERSON] було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2529105972-113292, за умовами якого відповідачу було перераховано 9000,00 гривень, строком на 31 день, позика має бути повернута 03.03.2019 року. Протягом строку позики розмір основних процентів складає 1,99% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, що становить 726,35 процентів (а.с.10-13). Згідно графіку розрахунків до вказаного Договору, станом на 03.03.2019 року [PERSON] до сплати підлягає сума у розмірі 14552,10 гривень (а.с.14). Відповідно платіжного доручення №34590 від 01 лютого 2019 року ТОВ «Фінансова компанія є Гроші» перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 9000,00 гривень (а.с.21). 03 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» та ТОВ «Фінансова Компанія є Гроші» та було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0306/1, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія є Гроші» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема, право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі (а.с.7-8). Згідно зі свідоцтвом від 24.05.2018 року, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» є фінансовою установою. У відповідності до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03.07.2018 року № 1127, ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» видано ліцензію на провадження господарської діяльності, а саме з надання послуг факторингу. За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Частина 5статті 5 вказаного Закону зазначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.2 ст. 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Згідно витягу з Акту прийому-передачі Прав Вимоги згідно Договору факторингу від 03 червня 2019 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» перейшло право вимоги за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2529105972-113292 від 01 лютого 2019 року за грошовими зобов`язаннями [PERSON] в загальній сумі 72794,23 гривень (а.с.9). Позивачем надано розрахунок заборгованості за Договором № 113292 від 01 лютого 2019 року станом на 13.11.2019 року заборгованість [PERSON] (а.с.15-20). З підстав лояльності до боржника та з метою спонукання боржника до добровільної сплати заборгованості за договором, позивач зменшив суму нарахованих процентів за неправомірне користування кредитними коштами ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 2529105972-113292 від 01.02.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 120662,53 гривень, яка складається з: 9000 гривень - заборгованість за кредитом, 3664,33 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 98998,20 гривень - заборгованість по процентам за прострочку, 9000 гривень - заборгованість зі сплати штрафу. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст.549,611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідност.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, так як вони обґрунтовані та доведені. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved