Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що 05.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] укладено кредитний договір №SM-00011541. 12.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190312, відповідно до умов якого ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відступило ТОВ «ФК ЄАПБ» право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 47 814,26 грн, з яких: 11 582,36 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 447,84 грн - сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент; 0,06 грн - сума заборгованості за процентами; 14 784, 00 грн - сума заборгованості за пенею. Оскільки відповідач порушив умови договору щодо повернення заборгованості, а позивач набув права грошової вимоги, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Відповідач проти позову заперечував. Представник відповідача надав відзив, за яким посилався на ту обставину, що дійсно за умовами договору №SM-00011541 від 05.03.2018 року він отримав кредит у розмірі 35 000,00 грн. За умовами кредитного договору він також зобов`язувався сплатити страховий платіж у розмірі 8 190,00 грн, що передбачено укладеним договором добровільного страхування життя від 05.03.2018 року №SM-00011541. 12.03.2018 року відповідачем до ТОВ «СІМПЛ МАНІ» подано повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит, факт отримання якого було підтверджено листом національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 12.04.2018 року. 13.03.2018 року відповідач єдиною сумою повернув кредитні кошти у повному обсязі. 05.03.2018 року відповідач надав лист-повідомлення до ТОВ «СК «Арсенал лайф» про розірвання договору добровільного страхування життя позичальника. Отримавши лист повідомлення про відмову від кредитного договору, позивач зазначив, що до повного погашення кредиту необхідно сплатити ще 11 582,36 грн, без надання жодних розрахунків. Тому, оскільки ТОВ «СІМПЛ МАНІ» не обґрунтовував наявність такої заборгованості після розірвання договору, а позивач не обґрунтував також вказану заборгованість і в позовній заяві, тому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити через недоведеність та застосувати позовну давність до заявлених вимог. У відповідь на відзив позивач зазначав, що відповідно до п.2 Кредитного договору, надання кредиту здійснюється на таких умовах: п.2.1. сума кредиту за даним договором становить 35 000,00 грн; плата за оформлення договору складає 1 605,00 грн; п.2.3 загальна сума страхового платежу становить 8 190,00 грн за укладення договору добровільного страхування життя (п.2.3.1 Договору). Також, п.2.5 договору передбачає, що платежі, визначені п.2.2 п.2.3 та сума кредиту вказана в п.2.1 формують загальну суму кредиту за договором, яка становить 44 795,00 грн. Сплачена сума була розподілена наступним чином: 33 212,64 грн часткова сплата кредиту; 0,04 грн часткова сплата щорічних відсотків; 1 787,32 грн щомісячний процент, тому умови кредитного договору позичальником не виконані в повному обсязі. Оскільки до позову додано розрахунки заборгованості, відповідні договори, тому позовні вимоги є обґрунтованими. Щодо строку позовної давності, позивач зазначав, що оскільки графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту банком та позичальником передбачено щомісячне погашення кредиту, то позов подано в межах строку позовної давності. У судове засідання сторони, їх представники не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що за договором факторингу №20190312 від 12.03.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відступив ТОВ «ФК ЄАПБ» право грошової вимоги у тому числі щодо кредитного договору №SM-00011541, що вбачається з витягу з реєстру боржників (а.с.19-24). Також встановлено, що 05.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] 05.03.2018 року укладено договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту №SM-00011541, за умовами якого сума кредиту за договором становила 35 000,00 грн (п.2.1.); плата за оформлення договору складала 1 605,00 грн (п.2.2); загальна сума страхового платежу становила 8 190,00 грн за укладення договору добровільного страхування життя № SM-00011541 від 05.03.2019 року (п.2.3.1 Договору). Також, п.2.5 договору передбачено, що платежі, визначені п.2.2 п.2.3 та сума кредиту, вказана в п.2.1 договору, формують загальну суму кредиту за договором, яка становить 44 795,00 грн (а.с.4-6). З інформації про умови кредитування та заяви вбачається, що сторони погодили умови кредитування, зокрема суму кредиту, загальну суму кредиту, річний процент, щомісячний процент, реальну річну ставку (а.с.15-16). За заявою дорученням від 05.03.2019 року вбачається, що [PERSON] доручив ТОВ «Сімпл Мані» перерахувати за рахунок отриманого кредиту суми коштів: 35 000,00 грн на отримання кредиту на його платіжну картку емітовану ПАО КБ ПриватБанк; 8 190,00 грн на сплату страхового платежу ТОВ «Смарт-Фінанс» (а.с.12) За додатком №1 Графіку платежів вбачається, що щомісячний платіж сплачується з 05.04.2018 року по 05.03.2021 року та становить 3031,67 грн, з яких: - загальна сума кредиту 1244,31 грн, з яких: 972,23 грн сума кредиту; 44,58 грн плата за оформлення договору, 227,5 грн страховка; - щомісячний процент 1787,32 грн (а.с.10). Як вбачається з повідомлення від 12.03.2018 року, [PERSON] відмовився від договору про споживчий кредит №SM-00011541 від 05.03.2018 року та з наданої ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відповіді позичальника повідомлено, що сума необхідна для повного погашення становитиме 11 582,36 грн (а.с. З квитанції № 0.0.984543648.1 від 14.03.2018 року вбачається, що [PERSON] повернув кошти ТОВ «Сімпл Мані» у сумі 35 000,00 грн (а.с.57-58). Таким чином, між сторона виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отриманнязаборгованості, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, суд до вказаних правовідносин застосував норми Закону України «Про споживче кредитування», оскільки сторони уклали договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За позовними вимогами вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47 814,26 грн, що складається з наступного: -11 582,36 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; -21 447,84 грн - сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент); -0,06 грн - сума заборгованості за процентами; -14 784,00 - сума заборгованості за пенею. Суму розрахованої заборгованості позивач відобразив у розрахунку заборгованості (а.с. 7-9). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд керувався наступним. За статтею 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів (ч.1 вказаної статті). Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті (ч.2 вказаної статті). Також, протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит (ч.3 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування»). З матеріалів справи вбачається, що відповідач повернув кредитні кошти на рахунок ТОВ «СІМПЛ МАНІ» у розмірі 35 000,00 грн, однак не звернув уваги, що загальну суму кредиту становлять: сума кредиту 35 000,00 грн; плата за оформлення договору 1 605,00 грн; загальна сума страхового платежу 8 190,00 грн (а.с.65). Таким чином, загальна сума кредиту за договором становила 44 795,00 грн, а відтак саме в такому розмірі підлягали поверненню кошти ТОВ «СІМПЛ МАНІ» у зв`язку з відмовою від договору про споживчий кредит. Тому, позовні вимоги у частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає задоволенню вимога про стягнення основної суми боргу у розмірі 9 795,00 грн. Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за комісіями (щомісячними процентами) у розмірі 21 447,84 грн, суд зазначає наступне. Системний аналіз договору про надання коштів визначає два різних поняття: сума кредиту (35 000,00 грн) та загальна сума кредиту (35 000,00 грн + 1 605,00 грн + 8 190,00 грн), що підтверджується п.2.1, п.2.2, п.2.3, п.2.3.1, п.2.3.2, п.2.4, п.2.5, п.4.1, п.4.8 вказаного Договору та графіком погашення платежів. Так, за п.4.1 Договору, річний процент нараховується на залишок заборгованості по кредиту починаючи з дати видачі кредиту за календарний місяць та нараховується авансом на початок кожного місяця користування кредитом. Тобто, річний процент у розмірі 1 787,32 грн (кожного місяця) нараховується саме на залишок заборгованості по кредиту, а не на залишок заборгованості по загальній сумі кредиту. Тому, нарахування річного проценту у період починаючи з 05.05.2018 року є безпідставним, оскільки відповідач повернув кредит через вісім днів після його отримання, тобто в межах першого місяця кредитування. Однак підлягає задоволенню вимога про стягнення річного проценту у розмірі 1 787,32 грн за перший місяць кредитування, оскільки законодавець передбачає обов`язок споживача сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Щодо стягнення 0,06 грн суми заборгованості за процентами; 14 784,00 суми заборгованості за пенею, суд зазначає, що вказані суми не обґрунтовані, позовна заява не містить посилання на умови договору, які б визначали порядок їх сплати та нарахування. Відповідно до ст.ст.627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, [PERSON] , укладаючи договір №SM-00011541 від 05.03.2019 року взяв на себе відповідні зобов`язання, та відмовляючись від кредитного договору, належним чином їх не виконав, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 11 582,32 грн (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 32 копійки) за кредитним договором №SM-00011541 від 05.03.2018 року підлягають задоволенню. Разом з тим, представник відповідача заперечуючи проти повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» коштів за сплачену суму страхового платежу, яка становила загальну суму кредиту, посилався на ту обставину, що відмова від договору про споживчий кредит є підставою для припинення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг, що були визначені як обов`язкові для отримання кредиту, укладених споживачем. Однак, договір добровільного страхування життя позичальника укладений між ТОВ «Страхова компанія «Арсенал Лайф» від імені якого діє страховий агент ТОВ «Смарт-фінанс» та [PERSON] , укладений до укладення договору кредитування, оскільки п.2.3.1 кредитного договору містить посилання на наявність договору страхування та визначає перераховану кредитодавцем суму 8 190,00 грн за договором добровільного страхування до загальної суми кредиту. Разом з тим, з відповіді, наданої ТОВ «Страхова компанія «Арсенал Лайф» від 19.04.2018 року вбачається, що на заяву [PERSON] від 05.03.2018 року про розірвання договору добровільного страхування життя, ТОВ ««Страхова компанія «Арсенал Лайф» повідомила про безумовне задоволення такої вимоги та запропонувала [PERSON] надати пакет документів для повернення страхового платежу, зокрема: паспорту, ІПН, копії договору страхування, особисті банківські реквізити (а.с.64). Таким чином, відповідач [PERSON] у разі відмови від кредитного договору зобов`язувався повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» кошти за сплачену суму страхового платежу, та міг скористатися правом на повернення страхового платежу від ТОВ ««Страхова компанія «Арсенал Лайф». Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжного доручення від 01.08.2019 року позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня. Позов задоволено частково, а саме на 24,2 % (11 582,32 грн х 100% : 47 814,26 грн), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 464,90 грн (1921,00 грн х 24,2% : 100%). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: partial