Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча організація «Голосієво» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з утримання та обслуговування території паркінгу, прилеглої території та утримання служби контрольно-пропускного пункту в розмірі 16649,94 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво», є балансоутримувачем паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 13-В в Голосіївському районі м. Києва. Як балансоутримувач, позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території для паркінгу на підставі укладених з власниками машиномісць договорів. Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.02.2011 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КО КМР (КМДА), [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] , що знаходиться на 9 поверсі надземно-підземного паркінгу по [ADDRESS] , площею 18,10 кв.м. 27.12.2010 року між ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» та [PERSON] укладено договір про надання послуг [NUMBER], відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язаний надати послуги з утримання та обслуговування машиномісця, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість послуг у розмірі, строк та на умовах, визначених укладеним договором. Всього вартість послуг становить 216,00 грн. за один календарний місяць. В 2015 році, в зв`язку із суттєвим збільшенням вартості комунальних послуг, збільшенням вартості електроенергії, збільшенням вартості запасних частин, обслуговування ліфтів, було змінено вартість послуг виконавця в частині утримання, обслуговування паркінгу та прилеглої території. Так, з 01.01.2015 року, вартість послуг виконавця становить 289,49 грн. В зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати з 01.06.2016 року, був встановлений новий розмір плати за послуги «утримання служби контрольно-пропускного пункту» у розмірі 88,00 грн., а з 01.01.2017 року вартість вказаної послуги становила 132,00 грн. за місяць. На протязі дії договору, позивач сумлінно та в повному обсязі надавав послуги, передбачені договором, але відповідач, порушуючи чинне законодавство та умови договору, не в повному обсязі оплачував надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 16649,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. 03 травня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. відкрила провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішила її розглянути у порядку спрощеного провадження. 31 січня 2019 року, згідно проведення повторного автоматичного розподілу справ, у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Цокол Л.І. , цивільну справу було передано судді Новаку Р.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року, цивільну справу прийнято до провадження, з розглядом в порядку спрощеного провадження. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження, учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані учасниками справи документи та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що відповідно до Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 31.12.2009 року, ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» є балансоутримувачем паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 13-В в Голосіївському районі м. Києва. Як балансоутримувач, ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території для паркінгу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.02.2011 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КО КМР (КМДА), [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] , що знаходиться на 9 поверсі надземно-підземного паркінгу по [ADDRESS] , площею 18,10 кв.м. 27.12.2010 року між ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» та [PERSON] укладено договір про надання послуг [NUMBER]. Згідно п. 1.1 укладеного договору, виконавець зобов`язаний надати послуги з утримання та обслуговування машиномісця, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість послуг у розмірі, строк та на умовах, визначеним укладеним договором. Відповідно до п. 2.5.2, споживач зобов`язаний оплачувати вартість послуг виконавця до 25 числа кожного наступного місяця, який слідує за місяцем споживання. Відповідно до п. 2.5.3, вартість послуг може змінюватись виконавцем в односторонньому порядку у випадку зміни тарифів постачальників, мінімальної заробітної плати та інших чинників, які впливають на вартість надання послуг. Як визначено у ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На протязі дії договору, позивач сумлінно та в повному обсязі надавав послуги, передбачені договором, але відповідач, порушуючи чинне законодавство та умови договору, не в повному обсязі оплачував надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за утримання та обслуговування паркінгу та послуги «утримання служби контрольно-пропускного пункту», в розмірі 16649,94 грн. У статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як визначено у ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження оплати наданих ТОВ «Експлуатуюча компанія «Голосієво» послуг. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved