Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № CM-SME 301/086/2006 від 17 листопада 2006 року у розмірі 1 805 836,10 грн., за кредитним договором № CM-SME 301/066/2007 від 14 березня 2007 року у розмірі 802 851,84 грн.,за кредитним договором № CM-SME 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року у розмірі 566 691,08 грн.та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 17 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CM-SME 301/086/2006, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 370000,00 грн. на строк до 17 листопада 2013 на споживчі цілі. (Кредитний договір 1) 14 березня 2007 року між сторонами укладено інший кредитний договір №CM-SME 301/066/2007. Згідно якого банк надав кредит у розмірі 160000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 17 листопада 2013 року на споживчі цілі. (Кредитний договір 2) 14 лютого 2008 року укладений кредитний договір №CM-SME 301/057/2008 відповідно до якого надано кредитний договір у розмірі 100000,00 грн. строком до 14 лютого 2018 року.(Кредитний договір 3). 30 червня 2009 року були укладені додаткові договори до зазначених вище кредитних договорів, відповідно до яких внесені зміни, щодо графіку платежів, умов плати за кредит та зміна розміру платежів. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, відповідач, в свою чергу зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). 12 листопада 2010 року між публічним акціонерним товариством«ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов п.3.1 якого ПАТ «ОТП Факторинг Україна» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» винагороду. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами: CM-SME 301/086/2006 від 17листопада 2006 року, CM-SME 301/086/2006 від 17 листопада 2006 року, № CM-SME 301/066/2007 від 14 березня 2007 року № CM-SME 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. Зобов`язання по кредитним договорам відповідачем не виконані, зокрема не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 05.09.2018 pоку за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором № CM-SME 301/086/2006 від 17 листопада 2006 року у розмірі 1 805 836,10 грн. заборгованість по кредиту - 336 059,03 грн.; заборгованість по відсоткам - 52 292,82 грн.; пеня - 1 417 484,25 грн. - кредитним договором № CM-SME 301/066/2007 від 14 березня 2007 року у розмірі 802 851,84 грн. заборгованість по кредиту -147 037,85 грн.; заборгованість по відсоткам - 25 618,46 гри.; пеня - 630 195,53 грн - кредитним договором № CM-SME 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року у розмірі 566 691,08 грн. заборгованість по кредиту -107 294,38 грн.; заборгованість по відсоткам - 14 574,67 грн.; пеня - 444 822,03 грн. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь зазначену суму заборгованості. Представник позивача Лисакова І.М., що діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Лапшин В.В.про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. У раніше поданих письмових клопотаннях представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити, у зв`язку з тим, що позивачем на адресу відповідача направлялися письмові вимоги про дострокове погашення боргу, таким чином банк змінив строк виконання зобов`язання, а тому банк втратив право нараховувати відсотки та пеню.При цьому також вказав, що мається виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса щодо стягнення заборгованості. Просить застосувати строк позовної давності до заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 листопада 2006 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір №CM-SME 301/086/2006, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 370000,00 грн. на строк до 17 листопада 2013 на споживчі цілі. (а.с.5-9, 1 том). Пунктом 3 вказаного договору визначено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку (4.5% річних) + FIDR (ставка яка визначається самостійно банком) (а.с.5, 1 том). 30 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №CM-SME 301/086/2006 (а.с.62-63, архівної справи №176/2121/13-ц). Відповідно до умов додаткового договору викладено новий порядок платежів (п.2.1.2), змінено порядок та строки погашення частини суми кредиту у розмірі 21478,41 грн., зі строком погашення з 17 листопада 2008 року по 17 червня 2009 року, шляхом визначення нового порядку та строків погашення в графіку платежів (п.2.2.1), надано позичальнику транш в розмірі 40117,70 грн. з метою погашення нарахованих процентів (п.2.2.2), розмір кредиту визначено, як сума залишку кредитних коштів, наданих позичальнику за кредитним договором та суми траншу наданих за цим додатковим договором (п.2.3.1) та зобов`язано позичальника протягом шести місяців сплатити банку пеню в розмірі 10 %. Пунктом 2.1.10 додаткового договору доповнено застереженням, що підписання цього додаткового договору сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку сплати за кредит, встановлене кредитним договором та цим додатковим договором , повністю відповідає двосторонньому волевиявленню сторін. Сторони також підтверджують , що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за Кредит , порядком зміни розміру процентної ставки та окремими елементами цього порядку. 14 березня 2007 року укладено інший кредитний договір №CM-SME 301/066/2007 згідно якого банк надав кредит у розмірі 160 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 17 листопада 2013 року.(а.с.12-19,том 1). Пунктом 3 вказаного договору визначено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку (4.25% річних) + FIDR (ставка яка визначається самостійно банком) (а.с.12, том 1). 30 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №CM-SME 301/066/2007 (а.с.64-65, архівної справи №176/2121/13-ц). Відповідно до п.2.2.2 додаткового договору наданий позивачу транш у розмірі 16 311,76 грн., було спрямовано на погашення наявної станом на 30.06.2009 року заборгованості позивача перед банком за відсотками. Підписанням додаткового договору та нового графіку платежів сторони висловили своє волевиявлення , щодо укладення додаткового договору , та погодили нові умови плати за кредит,зокрема і зміна розміру платежів, після спливу 6 місяців з дати підписання додаткового договору.(а.с.64-65). 14 лютого 2008 року укладений кредитний договір №CM-SME 301/057/2008 відповідно до якого надано кредитний договір у розмірі 100000,00 грн. строком до 14 лютого 2018 року (а.с.19-26, том 1). 30 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №CM-SME 301/057/2008. (а.с.66-67, архівної справи №176/2121/13-ц).). Аналогічні умови, щодо надання траншу в розмірі 10 839,86 грн. та зміна порядку плати за кредит, містяться і в додатковому договорі від 30.06.2009 року до кредитного договору №CM-SME 301/057/2008 від 14.02.2008 року в пунктах з такою ж нумерацією, що і додатковому договорі №1 від 06.06.2009 року до кредитного договору №CM-SME 301/066/2007 від 14.03.2007 року. Відповідач [PERSON] у судовому порядку оскаржував окремі пункти додаткових договорів. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року у задоволенні позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання окремих пунктів кредитних договорів недійсними - відмовлено в повному обсязі (а.с.152-153, архівна справа 2/176/25/17). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року банк відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № 1 , кредитним договором № 2, кредитним договором №3, укладеним між банком та відповідачем(том, 2 а.с.149-179). Отже, всі права вимоги банку за кредитним договором № 1, кредитним договором № 2 та кредитним договором №3 до відповідача належать позивачу. Згідно з п. 1.1 ч. 2 Кредитного договору № 1 відповідач зобовязався своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. В порядку і строки, визначені на умовах кредитного договору. При цьому для розрахунку відсотків за користування кредитом встановили використовувати плаваючу процентну ставку, у розмірі, який визначений сторонам договору як 4,5 % + FIRD (п. 3 ч. 1 Кредитного договору № 1). Згідно з п. 1.1 ч. 2 кредитного договору № 2 відповідач зобовязався своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку і строки, визначені на умовах кредитного договору. При цьому для розрахунку відсотків за користування кредитом встановили використовувати плаваючу процентну ставку, у розмірі який визначений сторонами договору як 4,25 % + FIRD (п. 3 ч. 1 Кредитного договору № 2). Згідно з п. 1.1 ч. 2 Кредитного договору № 3 відповідач зобовязався своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. В порядку і строки, визначені на умовах кредитного договору. При цьому для розрахунку відсотків за користування кредитом встановили використовувати плаваючу процентну ставку, у розмірі, який визначений сторонам договору як 2,5 % + FIRD (п. 3 ч. 1 Кредитного договору № 3). Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Проте, в порушення умов кредитних договорів і норм права, відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених кредитними договорами. Так, п. 4.1.1 кредитних договорів застережено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позивальник зобовязаних сплатити банку пеню у розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно з кредитним договором. Свої зобов`язання за договорами Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вищевказаних розмірах, що підтверджується копіями меморіальних ордерів (1 том, а.с.10,17,27) В той час відповідач зобов`язання виконує не належним чином, у зв`язку з чим станом на 05.09.2018 pоку за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором № CM-SME 301/086/2006 від 17листопада 2006 року у розмірі 1 805 836,10 грн. заборгованість по кредиту - 336 059,03 грн.; заборгованість по відсоткам - 52 292,82 грн.; пеня - 1 417 484,25 грн. - кредитним договором № CM-SME 301/066/2007 від 14 березня 2007 року у розмірі 802 851,84 грн. заборгованість по кредиту -147 037,85 грн.; заборгованість по відсоткам - 25 618,46 гри.; пеня - 630 195,53 грн - кредитним договором № CM-SME 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року у розмірі 566 691,08 грн. заборгованість по кредиту -107 294,38 грн.; заборгованість по відсоткам - 14 574,67 грн.; пеня - 444 822,03 грн. Згідно зі ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з позичальника заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № CM-SME 301/086/2006 від 17 листопада 2006 року у розмірі 336 059,03 грн., за кредитним договором № CM-SME 301/066/2007 від 14 березня 2007 року у розмірі 147 037,85 грн.,за кредитним договором № CM-SME 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року у розмірі 107 294,38 грн. При цьому посилання представника відповідача, про наявність виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису, то останнє не підлягає до уваги, виходячи з наступного. 24 вересня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М вчинено виконавчий напис, за реєстровим №7808, яким звернуто стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності громадянину [PERSON] , для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» у розмірі: за кредитним договором № CM-SME 301/086/2006 від 17листопада 2006 року -залишок заборгованості за кредитом - 336 559,91 грн.; -сума відсотків за користування кредитом за період з 17.12.2009 року по 14.09.2010 року - 42 744,76 грн.; -сума пені за прострочення виконання зобовязанеь за період з 17.07.2007 року по 28.06.2010 року - 68 589,47 грн. за кредитним договором № CM-SME 301/066/2007 від 14 березня 2007 року -залишок заборгованості за кредитом -147 037,85 грн.; -сума відсотків за користування кредитом за період з 17.12.2009 року по 14.09.2010 року - 19 980,76 грн.; -сума пені за прострочення виконання зобовязанеь за період з 17.07.2007 року по 28.06.2010 року - 35 692,67 грн. за кредитним договором № CM-SME 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року -залишок заборгованості за кредитом -107 294,38 грн.; -сума відсотків за користування кредитом за період з 17.12.2009 року по 14.09.2010 року - 11 366,11 грн.; -сума пені за прострочення виконання зобовязанеь за період з 19.05.2008 року по 28.06.2010 року - 14 944,50 грн.(том 2,а.с.54). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 січня 2012 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовної заяви [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк Факторинг Україна», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, з третьою особою відділом державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.(а.с.147-150, архівна справа №2-449/11) 22 січня 2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтводського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження.(том 2, а.с.53). Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з`ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса відкрито, будь -якої іншої інформації щодо проведення інших дій виконавцем не здійснено, а тому процес звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом не завершений, майно не реалізовано, борг за його рахунок не погашено. Згідно п.1.1 кредитних договорів позичальник приймає, зобов`язується належним чином використовувати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі. Пунктом 1.9 кредитних договорів сторони погодили, що незважаючи на інші положення договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частину випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором (в т.ч., але не виключно, встановлених п.2.3.7. та ст.3 цього договору) та/або умов договору іпотеки, та/або договору поруки (надалі «Вимога»). При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної вимоги. Як встановлено судом та не спростовано стороною позивача, Банк скористався правом, передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України, направивши позичальнику 03.02.2010 року вимоги про погашення заборгованості за кредитними договорами №1, 2,3 протягом 30 днів з дня одержання вимоги (а.с.104-106, том 2). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд враховує що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзац 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Даний висновок наявний і в постановах Великої Палати 04.07.2018 року (справа № 14-154цс18) та 31.10.2018 року (справа №202/4494/16-ц). Отже, здійснюючи аналіз наведених позицій Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд вважає, що у випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року по справі № 916/4692/15.) Отже, суд вважає, що пред`явлення вимоги Банком до позичальника про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності, тобто позивачем змінено строк повернення кредиту за кредитними договорами. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, вимоги позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом та пені поза межами строку дії договору (який було змінено банком) є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо доводів представника відповідача про застосування строків позовної давності до заявлених вимог слід зазначити наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України). Відповідно до положень ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як свідчать матеріали справи 03.02.2010 року банком були направлені позивачу досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитними договорами №1, 2,3 (а.с.104-106, том 2). Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15, що відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для застосування судами України. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.11 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином строк позовної давності почався з часу направлення Банком вимоги боржнику - 03 лютого 2010 року. Банк звернувся до суду з позовом 21 серпня 2010 року (штамп Укрпошти на конверті), тобто в межах строку позовної давності. Отже, з позовом до суду банк звернувся в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності. Враховуючи, що отримані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, а також , що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами № CM-SME 301/086/2006 від 17листопада 2006 року, № CM-SME 301/066/2007 від 14 березня 2007 року,заборгованість за кредитним договором № CM-SME 301/057/2008 від 14 лютого 2008 року на загальну суму 590 391,26 грн. Згідно п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 8 855,87 грн. (590391,26 грн.х47630,68 грн./3175379,02 грн.) На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: partial