Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог. 11 березня 2021 року акціонерне товариство «Хмельницькобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 жовтня 2020 року з вини відповідача пошкоджена електрична опора поблизу магазину «Оазис» по вул. Валі Котика в м. Шепетівці Хмельницької області, що належить АТ «Хмельницькобленерго», чим товариству завдано матеріальної шкоди на суму 7392,46 грн, що підтверджується актом виконаних робіт. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2020 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. Просив стягнути з відповідача у відшкодування завданої шкоди 7392,46 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2021 року відкрито спрощене провадження та призначено її до судового розгляду на 08 квітня 2021 року, з викликом сторін. Позиція сторони відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, просив вирішити питання про повернення 50% судового збору позивачу, у зв`язку з визнанням ним позову, справу розглянути без його участі. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, внаслідок порушення майнових прав позивача. Судом встановлено, що 10 жовтня 2020 року о 06.00 год. [PERSON] в м. Шепетівці по проспекту Миру, керуючи автомобілем марки «DAEWOO Lanos», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з бетонною електроопорою, яка була пошкоджена, а автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Шепетівського міськрайонного суду від 03 грудня 2020 року [PERSON] за даним фактом визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. \~ \~ \~ \~Згідно довідки про вартість будівельних робіт та витрати за листопад 2020 року, акту № 804 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020 року вартість будівельних робіт по об`єкту будівництва заміні електроопори складає 7392,46 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував завданням майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля з іноземною реєстрацією, відповідальність якого не була застрахована у встановленому поряду. Застосовані норми права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди ( ч.2 ст. 16 ЦК). Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Мотиви та висновки суду. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) від 04 липня 2018 року покладання обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування відповідно до умов укладеного договору виступає страховик завдавача шкоди. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди такою особою можливе за умови, що згідно з договором страхування або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Судом встановлено, що в результаті скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана майнова шкода внаслідок пошкодження електроопори, що підтверджується постановою в справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~ постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вказаним судовим рішенням встановлена вина відповідача [PERSON] , який керував належним йому транспортним засобом на іноземній реєстрації, відповідальність якого в установленому законом порядку не була застрахована. Звертаючись до суду з заявою про визнання \~ \~ \~ \~позову, відповідач не надав доказів про те, що він, як власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, має на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності, що діяли станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди на території України. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки у суду не було обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаних обставин, які визнані відповідачем, обставини щодо належності транспортного засобу відповідачу та щодо відсутності у останнього сертифікату міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішнього договору страхування цивільно-правової відповідальності, що діяли станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди на території України не підлягають доказуванню. З огляду на викладене, відповідальність відповідача за завдання шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не регулюється нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а регулюється загальними нормами ЦК України про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною 5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судовим рішенням про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача\~ про відшкодування матеріальної шкоди ґрунтуються на законі, доведені у заявлених розмірах, в зв`язку з чим підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 1135 грн. (2270 грн.:100%х50%). Решта судового збору в сумі 1135 грн. підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved