Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у м. Києві звернулося до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 07.04.2017 року об 11 годині 50 хвилин каретою швидкої медичної допомоги за направленням ПНД №4 до ТМО «Психіатрія» у м. Києві з дому у супроводі сестри - опікуна був госпіталізований [PERSON], [INFO] у зв'язку з погіршенням психічного стану (чув «голоси», які кажуть вистрибнути з балкону, останнім часом все частіше, скаржиться на поганий сон, став метушливим, йде з дому, був агресивним до сестри). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2003 року [PERSON] визнаний недієздатним. Розпорядженням Святошинської районної райдержадміністрації у м. Києві №2609 від 31.12.2003 року сестра [PERSON] була призначена опікуном над недієздатним [PERSON] 10.04.2017 року комісією ТМО «Психіатрія» у м. Києві було проведено огляд хворого [PERSON] та складено висновок про те, що останній страждає на шизофренію параноїдної форми з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту особистості. У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, що проявляється в слухових галюцинаціях та агресивній поведінці, зловживанням алкоголем [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року у справі №1-1/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року у взаємозв'язку з положеннями частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку, недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контрою. Крім того, Конституційний суд України вказав, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізацію можлива лише за рішенням суду. Заявник просить прийняти рішення про дозвіл на госпіталізацію [PERSON] до ТМО «Психіатрія» у м. Києві для проведення йому курсу лікування. В судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» у м. Києві лікар-психіатр [PERSON] підтримала заяву з тих же підстав, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа - опікун [PERSON] в судовому засіданні погодилася з заявою, просила госпіталізувати брата [PERSON] на стаціонарне лікування. Прокурор Павліченко В.А. в судовому засіданні просила задовольнити заяву ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Суд, вислухавши представника заявника лікаря-психіатра [PERSON], заінтересовану особу [PERSON], прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], проживає в квартирі [ADDRESS]. 07.04.2017 року [PERSON] за направленням Київського міського психоневрологічного диспансеру №4 від 04.04.2017 року каретою швидкої допомоги було доставлено до територіального медичного об'єднання «Психіатрія» з діагнозом «F 20.00» (а.с.10-копія направлення). В цей же день була заведена медична карта №2146 стаціонарного хворого [PERSON] (а.с.7-9). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2003 року [PERSON] визнаний недієздатним (а.с.5-копія рішення). Розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації №2609 від 31.12.2003 року сестру [PERSON] було призначено опікуном над недієздатним братом [PERSON] (а.с.6 - копія розпорядження). В судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] пояснила, що [PERSON] психічно хворий з 1985 року, багаторазово лікувався в КМКПЛ №1. Недієздатний потребує лікування в умовах стаціонару, оскільки за психічним станом являє собою небезпеку для себе. Заінтересована особа опікун [PERSON] в суді пояснила, що на даний час [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару у зв'язку з неадекватною, агресивною поведінкою. Він не може лікуватися вдома, не доглядає за собою, не готує їжу, погано спить, йде з дому, проявляє до неї агресію, говорить, що чує «голоси», які кажуть йому вистрибнути з балкону. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З висновку комісійного огляду лікарів психіатрів, складеного комісією у складі голови комісії - заступника директора ТМО «Психіатрія» у м. Києві [PERSON], членів комісії - завідуючого відділенням №7 [PERSON] та лікаря-психіатра [PERSON] від 10.04.2017 року (а.с.13) вбачається, що 10.04.2017 року комісія оглянула недієздатного [PERSON] і встановила, що він доступний контакту, орієнтований всебічно вірно, тло настрою дещо знижено, емоційно знижений, мислення паралогічне з елементами резонерства, скаржився на «голос» всередині голови, голос належить померлій матері, яка наказує йому щось зробити з собою, викинутися з балкону, дещо метушливий, непосидючий, швидко роздратовується. Розповів, що погано спить, декілька годин на добу, просить допомоги. Абулічний, зовні неохайний. Коло інтересів його обмежене задоволенням своїх фізіологічних потреб. Критика формальна, свідомість ясна. Встановлений діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу; галюцинаторно-параноїдний синдром; виражений апатико-дисоціативний тип дефекту (F-20.00, згідно МКХ 10). За висновком ЛКК у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану [PERSON] потребує надання медичної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. Отже, судом встановлено, що у [PERSON] загострення психічної хвороби, він являє собою безпосередню небезпеку для себе, неспроможний самостійно задовольняти свої потреби, його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. З огляду на викладене, суд вважає, що є підстави для госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Таким чином, заява в судовому засіданні доведена і підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд

Outcome: approved