Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: 9 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 14 січня 1997 року, запис №1, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, прізвище « [PERSON] » їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 14.01.1997між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося дві дочки, одна з яких [PERSON] , [INFO] , на даний час ще є неповнолітньою і проживає разом з нею. Після укладення шлюбу на перших порах у них була нормальна сім`я, проте з часом відносини між ними почали погіршуватися, склались різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Жодних подружніх відносин вони не підтримують вже більше чотирьох років. Чоловік тривалий час перебуває за межами країни. Вони практично перестали спілкуватися. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Їх шлюбні стосунки носять лише формальний характер, тому вона остаточно вирішила юридично припинити їх шлюбні відносини, звернувшись в суд з даним позовом. Оскільки з відповідачем її вже нічого не зв`язує, крім спільної неповнолітньої дитини, і в майбутньому вона не хоче мати з ним жодних відносин, просить даний шлюб розірвати, термін для примирення не надавати. Всі витрати по справі залишити за нею. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому повідомлень за місцем його реєстрації, тобто на адресу, вказану у позові та у довідці №53 від 15.01.2020, виданій Вигодською селищною радою Долинського району Івано-Франківської області, а також шляхом розміщення на офіційному сайті Судової влади України оголошення про виклик його до суду. Відзив на позов не подавав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 11.12.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 07.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 12 лютого 2020 року від позивачки надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 27.04.2020 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 14 січня 1997 року, який зареєстрований Новоселицькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.01.1997 (а.с.3). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2005, за час шлюбу у сторін народилася [PERSON] , [INFO] , актовий запис №16 (а.с.4), яка згідно з довідкою №53 від 15.01.2020 Новоселицького старостинського округу Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, проживає за місцем реєстрації її обох батьків (а.с.21). Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, відсутність відповідача в Україні, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частковогозадоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили свої подружні відносини та вже більше чотирьох років не підтримують їх, так як відповідач тривалий час перебуває за кордоном, що призвело до того, що вони фактично перестали спілкуватись. Позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям, відповідач заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яку позивачка просить залишити проживати з нею, то їй вже виповнилося 14 років, тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України, згідно з якою якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, вона сама вправі приймати рішення з ким із батьків проживати. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 29 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Також позивачка просить після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін, залишити за неповнолітньою [PERSON] право визначати з ким з батьків вона бажає проживати, відповідно не визначати в рішенні суду її місце проживання. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: partial