Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» м. Київ звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судового збору , мотивуючи вимоги тим , що 17.12.2012р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» , який виступає правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір відступлення прав вимоги (надалі Договір відступлення) , відповідно до якого TOB «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» , а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязувалось відступити TOB «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами , перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору відступлення. Таким чином , ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором № 291 від 25.12.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Відповідно до вищевказаного договору , сторони свої зобовязання виконали повністю: TOB «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти , а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі Первинний кредитор) відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами , перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору відступлення. 25.12.2007р. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який виступає правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа [PERSON] , уклали кредитний договір № 291 , відповідно до умов якого банк зобовязується надати боржнику кредит у сумі 10000.00 грн., а боржник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк (Первинний кредитор) свої зобовязання за Кредитним договором виконав , надавши боржнику , кредит у сумі 10000.00грн. В свою чергу, відповідач , неналежно виконує взяті на себе зобовязання , чим грубо порушує істотні умови Основного договору , в результаті чого станом на 22.06.2016р. має прострочену заборгованість: за кредитом 4 687.36грн. , по відсотках 6057.82грн., по комісії 1456.50 грн. , пеня 10737.28грн. , розмір неустойки 5342.23грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості кредитом. В забезпечення виконання зобовязань позичальника , що випливають з Основного договору , 25.12.2007р. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який виступає правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] , уклали договір Поруки № 300/291. Відповідно до умов Договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання Відповідачем обовязків , що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 291 від 25.12.2007р. з [PERSON] було укладено договір поруки №301/291 від 25.12.2007р. , відповідно до умов якого [PERSON] поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашають , що є порушенням законних прав TOB «Кредитні ініціативи». 26.09.2016р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір факторингу №2016-3КІ/ДГ. Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 291 від 25.12.2007р. Відповідно до Договору факторингу ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора до [PERSON] Тому, позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість у розмірі 17 543.91грн. , а саме: заборгованість за кредитом - 4687.36грн. , по відсотках 6057.82 грн. , по комісії 1456.50 грн. , пеню за рік 5342.23 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитом - 4687.36грн. , по відсотках 6057.82 грн. , по комісії 1456.50 грн. , пеню за рік 5342.23 грн.; стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 1378.00грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася , надала до суду заяву , в якій просила розглянути справу без її участі , позовні вимоги підтримала у повному обсязі , не заперечувала проти заочного розгляду справи , також просила стягнути з відповідачів витрати на розміщення оголошення у пресі про виклик відповідачів до суду у розмірі 630.00грн. , що документально підтверджені. Відповідачі у судове засідання не зявилися , про дату , час та місце слухання справи повідомлялися належним чином , що підтверджується оголошенням у газеті «Урядовий курєр» №46 від 10.03.2017р. , про причини неявки до суду не повідомили. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки представник позивача [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів , судом 24.04.2017р. на підставі ст.ст. 224 , 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобовязань або відповідальності перед боржником у звязку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» , який виступає правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір відступлення прав вимоги (надалі Договір відступлення), відповідно до якого TOB «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязувалось відступити TOB «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору відступлення. Відповідно до копії Витягу з реєстру позичальників (Додаток № 1) до Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року , укладеного між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та TOB «Кредитні ініціативи» , на виконання п. 2.1. Договору про відступлення прав вимоги , укладеного між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Первісний Кредитор) та TOB «Кредитні ініціативи» (Новий Кредитор) 17 грудня 2012 року , на умовах, встановлених цим Договором , Первісний Кредитор передає (відступає) , а Новий Кредитор приймає Кредитний Портфель та зобовязується сплатити за нього Первісному Кредиторові грошову винагороду (Ціну Продажу) на умовах, визначених цим Договором. 25.12.2007р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» , який виступає правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) був укладений кредитний договір № 291 , відповідно до умов якого Банк зобовязується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 10000.00 грн. (надалі - Кредит) , на строк з 24.12.2007р. по 23.12.2009р. , з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 16 % річних та на умовах, передбачених у цьому договорі , а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Згідно із п. 5.4. вищезазначеного Кредитного договору , за невиконання прийнятих на себе зобовязань , передбачених п.п. 4.2.3. та 4.2.4 цього Договору , позичальник сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 553 ЦК України , за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином , судом встановлено , що [PERSON] та [PERSON] є солідарними поручителями за зобовязаннями відповідача [PERSON] згідно до Договору поруки № 300/291 від 25.12.2007р. по Кредитному договору № 291 від 25.12.2007р. та Договору поруки № 301/291 від 25.12.2007р. по Кредитному договору № 291 від 25.12.2007р. 12.07.2016р. ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало на адресу відповідачів вимогу про досудове врегулювання спору , в якій відповідачі були повідомлені про загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 291 від 25.12.2007р. та про необхідність її сплати. Згідно розрахунку заборгованості станом на 22.06.2016р. за Кредитним договором № 291 від 25.12.2007р. , відповідач [PERSON] станом на 22.06.2016р. має прострочену заборгованість у загальній сумі 22938.96грн. , яка складається з наступного: за кредитом 4687.36грн. , по відсотках 6057.82грн. , по комісії 1456.50грн. , пеня 10737.28грн. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р м. Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Враховуючи викладене , а також те , що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України , то суд вважає , що пеня за період з 14 квітня 2014 року , яка була нарахована на суму заборгованості за кредитним договором , стягненню з відповідачів не підлягає. Таким чином , факти , викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в ході судового засідання , є достовірними та частково обґрунтованими , підтверджені письмовими доказами , сумніву у суду не викликають , а тому суд вважає , що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» м. Київ до [PERSON] , щербакова [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , стягнення судового збору підлягає частковому задоволенню в загальній сумі 12201.68грн. , яка складається з наступного: 4687.36грн. заборгованість за кредитом , 6057.82грн. заборгованість по процентам за користування кредитом , 1456.50 грн. заборгованість по комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 19705 від 15.07.2016р. про сплату судового збору в сумі 1378.00 грн. Враховуючи те , що задоволено 69.55% відсотків позовних вимог (12201.68 грн. від 17543.91грн. складає 69.55%) , то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 958.40грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1378.00 грн. х 69.55% / 100) в рівних частках, тобто по 319.47грн. з кожного відповідача. Відповідно до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України , до витрат повязаних з розглядом справи належать витрати , пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Витрати у розмірі 630.00 грн. , повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача документально підтверджені платіжним дорученням № 2150072 від 02.03.2017р. , який міститься в матеріалах справи. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача витрати , повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у розмірі 630.00грн.

Outcome: partial