Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 12 грудня 2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтував тим, що йому належить квартира [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] Відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації з листопада 2016 року. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. Пояснив, що коли він купив квартиру, то зареєстрував сина, оскільки йому необхідно було отримати посвідку. Син у даній квартирі не проживав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 26 грудня 2018 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 14 лютого 2019 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 40,46,51). Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно паспорту громадянина Латвії типу PN код держави LVA паспорт № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є громадянином Латвії (а.с.2). Згідно посвідки на постійне проживання типу PА код держави UKR № посвідки [NUMBER], [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , народився у м. Рига, Латвійська РСР, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно технічного паспорту [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру являється власником квартири [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.02.2009 року виданого виконавчим комітетом Роменської міської ради, [PERSON] - власник квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу 21769729 від 04.02.2009 року [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї з місця реєстрації виданої Управлінням адміністративних послуг № 01-35/8628 від 11.09.2018 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.10). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є племінницею заявника. З того часу як її дядько купив квартиру, [PERSON] приїздив до нього не часто, останній раз років п`ять тому. Він постійно проживає за кордоном, його особистих речей у квартирі немає. Отже, судом встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає у належній позивачу квартирі понад один рік. Таким чином, між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Норми права, застосовані судом: Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.... Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Мотиви суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що права позивача, як власника житла на безперешкодне користування житлом порушується наявністю реєстрації у ньому відповідача, отже існують підстави для задоволення позову. Судом установлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якому разом з ним зареєстрований [PERSON] , який з листопада 2016 року у вказаному будинку не проживає без поважних причин, тобто понад один рік, а тому суд вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved