Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10 лютого 2012 року. Відповідно до умов Угоди позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 6 926 гривень 27 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31 жовтня 2014 року. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконала. Станом на 06 лютого 2017 року у [PERSON] утворилася перед Банком заборгованість за кредитом на загальну суму 21 009 гривень 77 копійок, в тому числі: 6 926 гривень 27 копійок- заборгованість за кредитом, 5 105 гривень 20 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 7757 гривень 40 копійок - заборгованість за пенею та комісією, 1220 гривень 90 копійок - штраф, передбачений п. 2.2. Генеральної угоди. Представник позивача (а.с. 32) у судове засідання не з'явився, разом із матеріалами позову подав суду колопотання про розгляд справи у відсутності представника ПАТ КБ «Приват Банк», зазначив, що підтримує у повному обсязі поданий позов і не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 37). З врахуванням думки відповідача і положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про судові засідання, призначені на 16 та 30 березня 2017 року (а.с. 57, 58-59), до суду не з'явилася і не повідомила про причину своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання надання продукту кредитних карт від 10 жовтня 2012 року (а.с. 6), яка була укладена на основі особистого бажання [PERSON] з метою створення вигідних умов для виконання нею зобов'язань за кредитними договорами № SAMDN50ОТС000882349 від 10 липня 2008 року та № SAMDN56000022461817 від 11 липня 2008 року. Предметом договору є кредит в сумі 6926 гривень 27 копійок, які відповідач отримала шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік (1,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язувалася погашати заборгованість з 01 по 25 число кожного місяця у сумі 346 гривень 59 копійок та здійснити останнє погашення кредиту не пізніше 31 жовтня 2014 року. Невід'ємною частиною Договору є Умови і правила надання банківських послуг (а.с. 7-30). Позичальник зобов'язувалася погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1 Генеральної угоди та п. 2.1.1.5.5 Умов та провил надання банківських послуг (зворот а.с. 25)). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 2.5 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, передбачено, що позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів та винагороди відповідно до Генеральної угоди та Умов і правил (п. 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг (зворот а.с. 25)). Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодилася про що ствердила своїм підписом у заяві та генеральній угоді (а.с. 5,6). Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] своєчасно не надавала Банку грошові кошти для погашення заборгованості і не виконувала належним чином п. 2.1 Генеральної угоди щодо щомісячного внесення на кредитну картку визначеної Банком суми коштів. Зокрема, останнє і єдине погашення за кредитом відповідач здійснила ще у лютому 2014 року. Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 6926 гривень 27 копійок (тіло кредиту) підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. За користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірах, передбачених «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою (зворот а.с. 28). Пунктом 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 10 жовтня 2012 року (а.с. 6) встановлений розмір відсотків за користування кредитом - 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Розрахунком заборгованості (а.с. 4) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і до моменту звернення банку до суду із цим позовом, зокрема станом на 06 лютого 2017 року, допустила заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 5 105 гривень 20 копійок. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг передбачено зобов'язання Позичальника погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником своїх обов'язків щодо погашення кредиту, останній сплачує Банку пеню за кожен день прострочки, розмір якої вказаний в умовах і правилах надання банківських послуг (а.с. 6). Зокрема, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму 100 гривень за борговими зобов'язанними Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується як базова процентна ставка по договору (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 гривень, які нараховуються на день нарахування процентів по кредиту (п.2.1.1.12.6.1; зворот а.с. 28). Станом на 06 лютого 2017 року у [PERSON] утворилася заборгованість по комісії та пені за користування кредитом в сумі 7757 гривень 40 копійок (а.с. 4). Пунктом 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, передбачено, що відповідно до ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язаннях строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у сумі 2230 гривень 90 копійок (розмір штрафних санкцій, списаних [PERSON] за кредитним договором № SAMDN50ОТС000882349 від 10 липня 2008 року та кредитним договором № SAMDN56000022461817 від 11 липня 2008 року (п. 1.1.1 Генеральної угоди)). У позовній заяві, представник позивача суму штрафу за п. 2.2 Генеральної угоди зазначив у розмірі 1220 гривень 90 копійок. Оскільки суд не може вийти за межі заявлених Банком позовних вимог, саме така сума має бути стягнутою із відповідача. Враховуючи, що [PERSON] добровільно погодилася на укладення Генеральної угоди з метою списання штрафних санкцій за попередніми договорами кредиту № SAMDN50ОТС000882349 від 10 липня 2008 року та № SAMDN56000022461817 від 11 липня 2008 року, сплачувала по них періодичні платежі (єдиний внесок 13 лютого 2014 року), не вважала їх несправедливими, а тому і ця частина вимоги Банку підлягає до задоволення. За таких обставин, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до [PERSON] є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону. Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором, не погашає заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1600 гривень судового збору (а.с. 1). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 1600 гривень судових витрат.

Outcome: approved