Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

ТОВ «Енселко Агро» звернулося до суду з позовом до [PERSON], КП «Бюро нерухомості «Поділля» в якому з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просить: -визнати недійсним акт приймання-передачі обєкта нерухомого майна «Будинку тваринника» загальною площею 320,6 кв.м., що розташований по вул. Камянецьке шосе 3А, в с. Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області, підписаний 21.02.2017 р. між Солобковецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області та [PERSON] -скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON], проведену державним реєстратором КП «Бюро нерухомості «Поділля» індексний номер 34000688 23.02.2017 р., щодо обєкту «Будинок тваринника загальною площею 320,6 кв.м., за адресою Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Солобківці, вул. Камянецьке шосе 3А», на підставі рішення реєстратора КП «Бюро нерухомості «Поділля» від 23.02.2017 р.. В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Енселко Агро» є власником свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сількогосподарського підприємства «Солобківці» серії ХМЯР № 100100, номінальною вартістю 281\~739 грн., що становить 8,432% пайового фонду КСП «Солобківці». Дане свідоцтво видане 09.01.2013р. Солобковецькою сільською радою Ярмолинецького району. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 07.03.2017 р. позивач довідався про передачу спірного майна, що входить до пайового фонду, без його відома та згоди у власність [PERSON], хоча загальні збори співвласників майнових паїв з цього приводу не збирались. Солобковецька сільська рада не уповноважена підміняти собою функцію загальних зборів власників майнових паїв та передавати пайове майно у власність. В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з аналогічних мотивів. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у поясненнях. Посилається на те, що загальні збори КСП «Солобківці» своїм рішенням від 17.03.2001 р. уповноважили Комісію з вирішення майнових питань передавати у власність пайове майно. Таке рішення було прийнято Комісією та по акту приймання-передачі спірне майно було передане [PERSON]. Розмір майнового паю [PERSON] підтверджений свідоцтвом про право власності на майновий пай, що передбачено п. 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №177 від 28.02.2001 р.. Реєстратору були подані належні документи для реєстрації, а відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим законом, заборонена. Представник відповідача КП «Бюро нерухомості поділля» позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченнях. Покликається на відповідності дій реєстратора вимогам ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 51 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» згідно із якими для державної реєстрації права власності у звязку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП з відміткою правонаступника про виділення майна в натурі; 2) акт приймання-передачі. Саме такі документи і були подані реєстратору, підстави для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав, передбачені у ч. 1 ст. 24 вказаного закону відсутні. Відповідач Солобковецька сільська рада листом від 12.06.2017 р. повідомила, що жодної інформації щодо списку пайовиків, прийняття рішень будь-яким органом, укладення договорів між пайовиками та уповноваженими тощо в її розпорядженні немає, оскільки такі документи не передавались. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення, суд встановив наступне. ТзОВ «Енселко-Агро» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 17.04.2001 р., було видано свідоцтво ХМЯР№100100 від 09.01.2013 р. про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на суму 281739 грн., що становить 8,4325%. [PERSON] відповідно до того ж списку осіб, було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Пояснення представника позивача на те, що фактично [PERSON] належала менша частка у пайовому майні згідно із підрахунками позивача, не доведено суду належними доказами. Натомість, згідно із п. 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №177 від 28.02.2001 р. «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», майновий пай члена підприємства документально підтверджується саме свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. А у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування - видається нове свідоцтво. Спірне майно - «Будинок тваринника загальною площею 320,6 кв.м., за адресою Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Солобківці, вул. Камянецьке шосе 3А», входило до складу пайового фонду КСП «Солобківці», що визнано сторонами та підтверджено показами свідків [PERSON] (голова Комісії з організації вирішення майнових питань КСП «Солобківці») та [PERSON] (заступника голови вказаної Комісії). З матеріалів справи вбачається, що документація з приводу вирішення майнових питань колишнього КСП «Солобківці» відсутня. Свідок [PERSON] ствердила, що така документація передавалась нею Солобковецькій сільській раді та відсутня у її розпорядженні, у той час як Солобковецька сільська рада на неодноразові запити суду листами від 11.05.2017 р., 12.06.2017 р. інформувала суд про неотримання такої документації та її відсутність у розпорядженні сільської ради. Однак, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Рішенням засідання Комісії з врегулювання майнових відносин с. Солобківці від 24.07.2014 р., оформленим протоколом №14 від 24.07.2014 р., серед іншого, було розглянуто заяву [PERSON] про виділення їй будинку тваринника та вирішено виділити їй це майно, а членам комісії провести розрахунки згідно суми вартості по майнових сертифікатах. Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось, недійсним не визнавалось. Посилання позивача на те, що таке рішення уповноважені приймати виключно загальні збори власників майнових паїв, спростовується змістом Положення про комісію з організації вирішення майнових питань КСП «Солобківці», затвердженим рішенням загальних зборів КСП «Солобківці» від 17.03.2001 р.. Дана комісія лише підзвітна загальним зборам співвласників (п. 4), строк повноважень членів комісії не визначений. Згідно із п. 3.1. Положення, загальні збори делегують Комісії повноваження на передання у власність (виділення в натурі) майна КСП «Солобківці» членам КСП (пайовикам). Зазначене рішення не оскаржувалось, недійсним не визнавалось, доказів зворотнього суду не надано. Матеріали справи свідчать, що вказане рішення засідання Комісії від 24.07.2014 р. було реалізовано. На його виконання був складений Акт прийому передачі майна колишнього КСП «Солобківці» на майновий пай [PERSON], яка виявила бажання отримати його в натурі згідно заключеного договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній часткові власності від 29.07.2014 р.. Цей акт підписаний 15 членами комісії та [PERSON]. Зазначений акт позивачем не оскаржувався. При цьому, факт прийняття зазначеного рішення та складання акту приймання-передачі від 29.07.2014 р. підтверджений показами свідків [PERSON] та [PERSON]. У звязку із передачею [PERSON] частини пайового майна, було видано 29.07.2014 р. свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) ХМЯР№110021 на частку вартістю 9794 грн., що становить 0,293137%. на вказаному свідоцтві зроблена на звороті відмітка про погашення майнового сертифікату згідно акту приймання-передачі майна та стверджено, що їй перейшло у власність спірне майно саме на підставі вказаного акту приймання-передачі від 29.07.2014 р.. На час розгляду справи згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.02.2017 року індексний номер 34000688, [PERSON] є власником спірного майна. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстави, з яких [PERSON] набула у власність майно, позивачем не оскаржувались, презумпція правомірності набуття майна не подолана. Позивач просить визнати недійсним інший акт приймання-передачі від 21.02.2017 р., згідно із яким спірне майно було передане [PERSON] Солобковецькою сільською радою. Однак, як зазначалось вище, право власності у [PERSON] виникло на підставі іншого акту приймання-передачі. Таким чином, зазначений акт від 21.02.2017 р. не порушує прав позивача. Крім того, згідно із ст. 202 ЦК України, правочином, який може визнаватись недійсним на підставах, передбачених у ст. ст. 203, 215 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Однак, у даному випадку акт приймання-передачі майна не є правочином, а лише документом, складеним на виконання рішення про надання майна у власність. З урахуванням наведеного, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права власності, то суд виходить з того, що така вимога є похідною від попередньої вимоги та встановлення протиправності набуття майна у власність. Однак, такі обставини не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Згідно із ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема : відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав встановлений у ч. 1 ст. 24 цього закону. Доказів наявності будь-якої із передбачених у цій нормі підстав суду не надано. Доказів невідповідності дій реєстратора вимогам ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суду також не надано. Натомість, пунктом 51 Постанови КМУ від 25.12.2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що для державної реєстрації права власності у звязку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна. Такі документи складались, наявні у матеріалах справи. З урахуванням наведеного, у позові слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed