Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «[PERSON] плюс» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, а саме квартири №67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, 42, щодо якої винесено ухвалу б/н від 13.10.2008р., видану Ленінським районним судом Вінницької області. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.02.2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений кредитний договір №04/СП/21-02-06, відповідно до умов якого АКБ «ТАС-Комерцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а [PERSON] зобовязалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 21.02.2006 року, за умовами якого іпотекодавці - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку іпотекодержателю АКБ «ТАС-Комерцбанк» у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором квартиру №67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, буд. 42. Відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», відсупило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги за зобовязаннями відповідача по кредитному договору. АКБ «ТАС-Комерцбанк» свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконувала належним чином взятих на себе зобов'язань щодо повернення грошових коштів, у звязку з чим іпотекодержатель ТОВ «ФК [PERSON]» набув право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Іпотечного договору, іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір Іпотеки передбачає, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, 25.05.2016 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.10.2008 року на майно, яке було предметом іпотеки накладено арешт. Позивач вважає, що арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.10.2008 року порушує його права як іпотекодержателя нерухомого майна, в силу чого звернувся до суду з вказаним позовом та просить звільнити з-під арешту квартиру №67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, 42, яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2016 року, залучено до участі у справі №127/12448/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «[PERSON] плюс» до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49-50). Разом з тим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року, залучено до участі у вищевказаній справі №127/12448/16-ц у якості співвідповідача [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився зазначивши, що в разі зняття арешту з квартири [PERSON] не поверне йому борг. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 25.07.2016р., 20.09.2016р. та 04.10.2016р. не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток на адресу її зареєстрованого місця проживання: [INFO], проте конверти з повістками про виклик в судове засідання в усіх випадках повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судові засідання призначені 20.09.2016р. та 04.10.2016р. не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, однак конверти з повістками про виклик в судове засідання повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали цивільної справи Ленінського районного суду м. Вінниці №2-6006/08, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 21.02.2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений кредитний договір №04/СП/21-02-06, відповідно до умов якого банк надав, а відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 70000,00 грн. на строк 60 місяців, з 21.02.2006 року по 20.02.2011 року на умовах, передбачених у цьому договорі, та зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором (а.с. 5-6). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 21.02.2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватними нотаріусами Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], та у відповідності до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали Банку в іпотеку, належне їм на праві власності (на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 11.12.1997 року) нерухоме майно, а саме квартиру №67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, 42. (а.с. 7-8) В подальшому, відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012 року та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 08.11.2012 року, укладених між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «ФК [PERSON]», право вимоги за вищевказаним кредитним та іпотечним договорами перейшло до ТОВ «ФК «Вектор Плюс». (а.с. 9-15) З витягу з реєстру заборгованості боржників №1-Б від 28.11.2012р. вбачається, що на момент отримання ТОВ «ФК [PERSON]» право вимоги за вищевказаним кредитним та іпотечним договорами розмір заборгованості [PERSON] становив 67903,19 грн. (а.с. 13) Відповідно до частини 1 статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 20.09.2016р., іпотекодержателем за договором іпотеки від 21.02.2006 року являється ТОВ «ФК [PERSON]» (а.с. 88-95). Однак, судом встановлено, що 04.08.2008 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути з останньої на його користь суму боргу в сумі 54480,88 грн. (а.с. 96) Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.11.2008р. вищевказаний позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості 49740,44 грн., 497,00 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати на юридичну допомогу в розмірі 1200 грн. (а.с. 98) Разом з тим, судом встановлено, що в ході розгляду даної справи, відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.10.2008р. накладено арешт на квартиру№67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, 42, що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 97) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови Пленуму №4 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснив судам, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження». Таким чином, оскільки відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.10.2008р. арешт на квартиру№67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, 42 накладено в інтересах [PERSON], останнього, ухвалою суду від 20.09.2016р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Як зазначено вище, позивач, звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, дізнався, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.10.2008 року на майно, яке було предметом іпотеки, накладено арешт, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 25.05.2016р.приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 16-17) Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з частиною 1 статті 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. (ч. 1 ст. 576 ЦК України). Як зазначено вище та встановлено судом, в рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 21.02.2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватними нотаріусами Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], та у відповідності до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали Банку в іпотеку, належне їм на праві власності (на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 11.12.1997 року) нерухоме майно, а саме квартиру №67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, 42. З метою повного та всебічного розгляду справи судом було сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, з якого вбачається, що 23.10.2008 року за реєстровим номером 8108105 зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, накладений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.10.2008 року. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане\~ в\~ іпотеку\~ нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Разом з тим, згідно зі статтею 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 12 ЗУ «Про іпотеку). У разі порушення іпотекодавцем обовязків щодо збереження предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатись правами, визначеними ч. 1 ст. 12, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Поряд з цим, статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у випадках незавершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як зазначено вище та не спростовано матеріалами справи, з витягу з реєстру заборгованості боржників №1-Б від 28.11.2012р. вбачається, що на момент отримання ТОВ «ФК [PERSON]» право вимоги за вищевказаним кредитним та іпотечним договорами розмір заборгованості [PERSON] становив 67903,19 грн. (а.с. 13) Таким чином, оскільки іпотекодержателем майна, а саме квартири №67, яка знаходиться у м. Вінниці, по вул. Матроса Кошки, 42, являється ТОВ «ФК [PERSON]», останній має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивач є іпотекодержателем та має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає вимоги ТОВ «ФК [PERSON] плюс» щодо звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, а також беручи до уваги те, що фактично вимоги позивача повязані з невиконанням зобовязань [PERSON] щодо погашення заборгованості за кредитним договором, судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню саме з [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved