Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 51 497,60 гривень за договором позики № 99479 від 27 листопада 2016 року, судових витрат по справі, а саме - судового збору в сумі 1 921,00 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТзОВ «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27 жовтня 2015 року, які розміщені на офіційному веб-сайті позивача. 27 листопада 2016 року відповідач [PERSON] у встановленому п. 4.1, 4.2 Правил порядку оформила заявку на отримання позики, шляхом заповнення всіх полів заявки. На підставі заповненої позичальником заявки між ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено Договір позики № 99479. За умовами укладеного договору позики, позикодавець надав позичальнику на картковий рахунок грошові кошти в сумі 1200,00 (одну тисячу двісті) гривень, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 Договору позики встановлено строк позики, що складає 30 днів. Відповідно до п.п.1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 25 грудня 2019 року становить 51 497 гривень 60 копійок, з яких: 1200,00 гривень - основний борг; 15 277 гривень 88 копійок - заборгованість по відсоткам; 35 019 гривень 72 копійки - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 99479 від 27 листопада 2016 року в розмірі 51 497 гривень 60 копійок та судові витрати по справі, а саме - судовий збір в сумі 1921,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Корф П.К. в судове засідання не з`явилися, надіславши суду заяву про слухання справи у їх відсутності, Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду заперечень, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27 жовтня 2015 року серії ІК №148, реєстраційний номер 16103225 виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТзОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстровано як фінансову установу. З договору позики № 99479 від 27 листопада 2016 року вбачається, що він укладений між ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] . Відповідно договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1200 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування. Позика надається виключно за допомогою веб-сайту за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики складає 30 (тридцять) днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 27 грудня 2016 року. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання останнім своїх зобов`язань. Відповідно до графіку розрахунків до договору позики № 99479 від 27 листопада 2016 року, сума по договору 1200 гривень, дата погашення - 27 грудня 2016 року, сума до сплати процентів 443 гривні 24 копійки, разом до сплати 1643 гривень 24 копійки. Згідно довідки щодо заборгованості за договором № 99479 від 27 листопада 2016 року станом на 25 грудня 2019 року загальна сума заборгованості становить - 51 497 гривень 60 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою позики - 1200,00 гривень; заборгованість за відсотками - 15 277 гривень 88 копійок; заборгованість за простроченими відсотками - 35 019 гривень 72 копійки. 18 травня 2016 року між ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та Фінансовою компанією «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, відповідно до якого ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає ТзОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк - еквайер здійснює зарахування коштів. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положенням статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором № 99479 та враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо зворотного з боку відповідача, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 1200 гривень та 443 гривні 24 копійки відсотків є такою, що підлягає задоволенню. Що ж до вимоги про стягнення нарахованих та невиплачених відсотків за користування позикою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку, якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019, прийнятій за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС, висловлену у справі № 444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою, визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Оскільки позика [PERSON] за Договором № 99479 була надана строком на 30 днів, тобто до 27 грудня 2016 року, та враховуючи наявний в матеріалах розрахунок, який є не від`ємною частиною вищезазначеного Договору, з відповідача підлягають стягненню відсотки за процентною ставкою, встановленою Договором, у загальному розмірі 443 гривні 24 копійки. Крім того, доречним буде зауважити, що оскільки позиція позивача не містить відсилання на приписи статті 625 ЦК України, відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання, визначені положенням вказаної норми. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами з відповідача на користь позивача слід стягнути 1921,00 гривень понесених судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial