Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28817,10 грн. Позивач посилається на те, що 24.07.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та громадянкою України [PERSON] був укладений кредитний договір №2004855052. Згідно з кредитним договором, банк надав відповідачу кредит в сумі 29 200,00 гривень на придбання товарів та послуг продавців, 22 грудня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514. 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №2004855052 від 24.07.2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором №2004855052 від 24.07.2013 року. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 25.08.2015 становить 28817,10 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 28 817,10 грн., а також стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 1218 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, заперечувала щодо його задоволення, вказала, що вона періодично здійснювала платежі для погашення кредиту, однак надані позивачем розрахунки не відповідають квитанціям на погашення заборгованості. В задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, вказала, що відповідачка періодично здійснювала платежі для погашення кредиту, однак надані позивачем розрахунки не відповідають квитанціям на погашення заборгованості, тому позивач не надав належних доказів на підтвердження суми заборгованості, позивачем не надані докази на підтвердження заявлених вимог. Так, позивач не надав доказів на підтвердження поданих ним розрахунків, адже з наданих матеріалів не зрозуміло, за який період утворилася заборгованість. Крім того, строк виконання зобовязання не минув,\~адже строк погашення кредиту\~до 24.07.2016 року. Зважаючи на наявні розбіжності та неподання належних доказів просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.07.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та громадянкою України [PERSON] був укладений кредитний договір №2004855052. Згідно з кредитним договором, банк надав відповідачу кредит в сумі 29 200,00 гривень на придбання товарів та послуг продавців, 22 грудня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514. 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №2004855052 від 24.07.2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором №2004855052 від 24.07.2013 року. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п. 1.2. кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.1,4. кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.п. 1.4.2., 1.4.3. 1.4.4. кредитного договору повернення відповідної частини кредиту, сплата процентів та комісії здійснюється відповідачем щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки визначеної п.1.1 договору. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у графіку платежів. Згідно до наданих позивачем даних: - станом на 25.08.2015 р. заборгованість відповідача по тілу кредиту за кредитним договором складає 24 263, 37 гривень; - відповідно з п. 1.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник (відповідачка) зобов'язана сплатити банку (позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 1.1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Станом на 25.08.2015 р. загальна заборгованість відповідачки за нарахованими та не сплаченими відсотками за кредитним договором складає 0,59 гривень; - згідно п.п. 1.4.5 п.1.4 кредитного договору за обслуговування кредиту позичальник щомісячно разом із погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений у графіку платежів (2 % щомісячно від суми кредиту). Станом на 25.08.2015 року загальна заборгованість відповідача зі сплати комісії за розрахункове обслуговування кредиту складає 4 553,14 гривень. Відповідно до пункту 1.5.4. кредитного договору, ч.2 ст.\~1050\~та ч.2 ст.\~1054 Цивільного кодексу України\~в разі порушення відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором позивач має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотках та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором. Як зазначалося вище, позивач набув права вимоги за договором факторингу від 22.12.2014 року. Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Згідно витягу з Додатку 1 до Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року відповідачка зазначена під № 4611, сума простроченої заборгованості\~28 817, 10 грн. При цьому акт приймання-передачі Реєстру Боржників № 2 від 22.12.2014 року до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року суду не надано. Також позивачем не був наданий розрахунок на підтвердження заявленої до стягнення суми: не зрозуміло, коли саме утворилася заборгованість, які суми і коли були сплачені відповідачкою. Це позбавляє як відповідачку, так і суд перевірити правильність наданих розрахунків. За клопотанням сторони відповідача судом було направлено стороні позивача запит щодо надання детального розрахунку заборгованості відповідачки, на даний запит стороною позивача надано на адресу суду детальний та розширений розрахунок за кредитним договором. Стороною відповідача на адресу суду надано копії квитанцій про погашення заборгованості, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, а саме : № 1801 від 17.01.2014 на суму 1421, 28 грн.; № # 68496326740231 від 19.12.2013 на суму 1420 грн.; № # 68496353263909 від 22.10.2014 на суму 1400 грн.; № 28 від 20.08.2013 на суму 820 грн.; № 6 від 26.11.2013 на суму 1400 грн.; № 54 від 21.10.2013 на суму 550 грн.; № 12 від 28.10.2013 на суму 270 грн.; № 24 від 23.09.2013 на суму 820 грн. Згідно поданих розрахунків судом встановлено, що станом на день подання позовної заяви до суду заборгованість за твердженнями позивача по кредитному зобовязанню відповідача становить по відсотках 59 копійок, тоді як сума комісії 4553,14 гривні та загальна сума заборгованості складає 28817 гривень 10 копійок. Однак, з поданих розрахунків не вбачається, яка сума коштів була сплачена позичальником, не вказано суми коштів заборгованості по тілу кредиту, а відтак, з якої обгрунтованої суми заборгованості позивача нараховано заявлену суму комісії та з чого складається загальна сума простроченої заборгованості.\~\~ При цьому встановлено, що погашені суми відповідачки згідно квитанцій, наданих стороною відповідача, в розрахунках позивача не відображені в графах сплачено, неможливо прослідкувати погашені суми заборгованості, тому суд не приймає як належний доказ надані стороною позивача розрахунки. За нормам\~ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення судуі, подавати свої доводи, висловлювати міркування та заперечення (ст. 27 ЦПК України). Відповідно до положень статей\~10\~і\~11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. За змістом\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі... Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванням є діяльність суб'єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Обов'язок з доказування покладається як на того, хто звернувся за допомогою до суду, так і на того, хто заперечує заявлені позовні вимоги. Невиконання обов'язку з доказування для сторін й інших суб'єктів правового спору має матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. Суд сприяв тому, щоб сторони подали суду належні і допустимі докази на підтвердження чи заперечення свої вимог, судом вживалися заходи, спрямовані на реалізацію сторонами своїх прав з подачі доказів та доведення своєї правової позиції. Однак представник позивача не довів суду обставини на підтвердження заявлених вимог. Крім того, суд враховує, що строк виконання договору на час подачі позову та розгляду справи не сплинув. Зважаючи на наявні розбіжності та неподання належних доказів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову через його недоведеність, адже рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed