Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2003 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №114 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач звернулася до суду з цим позовом і просить їх шлюб з відповідачем розірвати посилаючись на те, що їх сім'я розпалася оскільки між ними постійно виникають сварки та непорозуміння із-за різних поглядів на життя, відповідач нецензурно висловлюється, чим принижує її гідність. Сім'я існує лише формально, оскільки близько трьох місяців разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, а тому подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву проте, що вона свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд розірвати шлюб. Просить справу розглянути у без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву проте, що він позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу і просить суд розглянути справу без його участі. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.1 ст. 110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони близько трьох місяців як припинили шлюбні відносини, оскільки між ними постійно виникають сварки та непорозуміння із-за різних поглядів на життя, відповідач нецензурно висловлюється в сторону позивача, чим принижує її гідність. Сторони не заперечують проти розірвання шлюбу. Спір про майно та виховання дитини відсутній. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243 грн. 60 коп., а тому дана сума судового збору має бути відшкодована відповідачем на користь позивача.

Outcome: approved