Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2), товариства з обмеженою відповідальністю «Рус-Інн» (надалі за текстом - відповідач 3, разом поіменовано - співвідповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, було зазначено, що 15.07.2008 року між ЗАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого є позивач, та відповідачем 1 був укладений кредитний договір №ML-012/177/2008, за умовами якого було надано відповідачу 1 грошові кошти у розмірі 249000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 2,49 % річних та FIDR. Кредитні кошти надавались банком на підставі кредитної заявки відповідача 1 від 15.07.2008 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок відповідача 1, відкритий у банку. Дата остаточного повернення кредиту 15.07.2033 року. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 15.07.2008 року укладено: договір поруки №SR-012/177/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем 2; договір поруки №SR-012/177/2008/1 між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем 3. З метою дотримання вимог кредитного договору, було надіслано співвідповідачам досудові вимоги від 11.02.2014 року №200098371, №200098372, №200098373. Оскільки співвідповідачі порушують умови кредитного договору та договорів поруки, а саме, не виконують належним чином в обумовлені строки зобов`язання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій кредитним договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з даним позовом до суду. 03.06.2014 року Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Трегубенко Л. О. було відкрите провадження у даній справі, призначено справу до розгляду. 31.10.2017 року розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва № 2053 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Супрун Г.Б. 23.11.2018 року розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва № 1382 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Войтенко Т.В. Ухвалою суду від 03.06.2019 року замінено позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (надалі за текстом - позивач). 22.10.2019 року розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва №578 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Гребенюку В.В. Ухвалою суду від 23.10.2019 року дану справу прийнято до провадження суддею Гребенюком В.В. та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Співвідповідачі не з`явилися у судове засідання, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином шляхом, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що 15.07.2008 року між ЗАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», та відповідачем 1 був укладений кредитний договір №ML-012/177/2008 (т.1, а.с.7-26). За умовами зазначеного кредитного договору позивач надав відповідачу 1 грошові кошти у розмірі 249000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 2,49 % річних та FIDR. Кредитні кошти надавались банком на підставі кредитної заявки відповідача 1 від 15.07.2008 року шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок відповідача 1, відкритий у банку (т. 1, а.с.27). Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 15.07.2008 року укладено: договір поруки №SR-012/177/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем 2; договір поруки №SR-012/177/2008/1 між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем 3 (т. 1, а.с.28-32). З метою дотримання вимог кредитного договору, позивачем надіслано відповідачам досудові вимоги від 11.02.2014 року №№200098371, 200098372, 200098373 (т. 1, а.с.40-42). Станом на день звернення до суду у позичальника за кредитним договором №ML-012/177/2008 існує заборгованість перед позивачем у розмірі 41453,06 долари США та 74547,03 грн., що складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 24669 доларів США; суми несплачених відсотків за користування кредитом - 16784,06 долари США; пені за прострочення виконання зобов`язань - 74547,03 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Визначення договору міститься у ч. 1 ст. 626 ЦК України, відповідно до якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. На час розгляду справи судом, співвідповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення співвідповідачів від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1218 грн .з кожного.

Outcome: approved