Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Турчин Ю.І. подала до суду позовну заяву, в якій просить встановити, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] (теперішній номер [ADDRESS] від 20.07.1987, видане на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів № 202 від 16.07.1987 [PERSON] , належить [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , з наступними характеристиками: житловий будинок «А-1» загальною площею 39,8 кв.м, житловою - 13,1 кв.м, сходи «а», сарай «Б», сарай «В», підвал «в/пд», убиральня «Г», навіс «Д», ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), що підтверджується записами в погосподарських книгах. Спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а тому особи, які були членами колгоспного двору, мають право на частку в праві сумісної власності на підставі ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР 1963 року. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла його мати [PERSON] . За правилами ст.\~563\~ЦК УРСР 1963 року у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування у майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, то до майна двору застосовуються загальні правила спадкування. Спадкове майно складається з жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав, а тому спадкування відбувалося за законом. Інші спадкоємці першої черги, окрім позивача, відсутні. Відтак він як єдиний спадкоємець першої черги звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , проте отримав відмову у видачі такого у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок разом з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 20.07.1987 допущена помилка та зазначено, що власником вищевказаного майна є [PERSON] замість [PERSON] , що позбавляє можливості позивача [PERSON] належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому він змушений звернутись до суду з позовом про встановлення відповідних фактів та визнання права власності на спірне будинковолодіння. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2021 року матеріали справи передано судді Бораковському В.М. /а.с. 56/. Ухвалою від 22.02.2021 суддею Бораковським В.М. заявлено самовідвід. Цивільну справу № 456/670/21 передано до канцелярії суду з метою визначення судді для розгляду цієї справи відповідно до вимог ст. 14 та пункту 15.4. Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України /а.с. 57/. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2021 року головуючим суддею визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 58/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.02.2021 позовну заяву [PERSON] до Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 09.03.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 59/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22.04.2021 /а.с. 81/. Ухвалою суду від 22.02.2021 судове засідання відкладено на 07.05.2021 /а.с. 86/. Розгляд справи по суті відбувся 07.05.2021 за участю представника позивача [PERSON] адвоката Турчин Ю.І. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Турчин Ю.І. позовні вимоги підтримала, покликаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Представник відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області Васильків П.І. подав клопотання, в якому просить розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що [INFO] помер [PERSON] , про що 25 серпня 1999 року зроблено актовий запис № 7 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 45/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00029335657 03.11.2020 внесено зміни до актового запису № 7 від 25.08.1999, а саме: проведено зміну прізвища померлого з Юрков на [PERSON] /а.с. 49/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої увійшло належне йому на час смерті майно, яке складається з жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Житловий будинок разом з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.07.1987, яке було видане на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів № 202 від 16.07.1987 /а.с. 6/. Відтак оглядом свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20 липня 1987 року та свідоцтва про смерть [NUMBER] встановлено невідповідність прізвища спадкодавця у вищевказаному правовстановлюючому документі ( [PERSON] ) та свідоцтві про смерть ( [PERSON] ). Разом з тим, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 03.11.2020 зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Наявність помилки в написанні по батькові спадкодавця [PERSON] , замість правильного [PERSON] , у правовстановлюючому документі підтверджується долученими письмовими доказами, серед яких рішення виконавчого комітету Гірненської сільської ради від 25.09.2003 № 43 «Про затвердження списків власників нерухомого майна», де відомості про власника будинку [ADDRESS] вказані як [PERSON] /а.с. 12/. У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у згаданих документах, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Так, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що спадкодавець [PERSON] на день смерті проживав разом з дружиною та сином [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків у результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленим 20.08.2019 Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 39,8 кв.м, житловою 13,1 кв.м, сходів «а», сараю «Б», сараю «В», підвалу «в/пд», убиральні «Г», навісу «Д», воріт № 2, огорожі № 3, огорожі № 4. Житловий будинок «А-1» складається з 1-ї житлової кімнати та допоміжних приміщень (кухня, коридор, кладова) /а.с. 7-11/. Згідно з висновком про вартість майна від 08.02.2021, складеним ФОП [PERSON] , вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , становить 85928 грн /а.с. 13-41/. Спірний житловий будинок рахувався за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 були дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , та син [PERSON] , що стверджується витягом з погосподарської книги, виданим Грабовецько-Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області за № 61 від 09.02.2021 /а.с. 42/. Судом встановлено та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження [NUMBER] , паспорта громадянина України серії [NUMBER] , що позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Відтак останній відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Інші живі спадкоємці вказаної черги судом не встановлені /а.с. 4-5, 47-48/. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Грабовецько-Дулібівської сільської ради, № 62 від 09.02.2021 позивач [PERSON] на час смерті свого батька [PERSON] проживали разом в [ADDRESS] та вели спільне господарство /а.с. 44/. З довідки, виданої виконкомом Грабовецько-Дулібівської сільської ради, № 64 від 09.02.2021 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є останнім членом колгоспного двору /а.с. 43/. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Однак постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Бораковської О.Я. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок разом з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 20.07.1987 допущена помилка та зазначено, що власником вищевказаного майна є [PERSON] замість [PERSON] , що позбавляє можливості [PERSON] належним чином реалізувати свої спадкові права. Крім цього, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 19.02.2004 зроблено актовий запис № 4 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 46/. Згідно з експертним висновком № 056/22521-а від 23.12.2020 імена [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними /а.с. 51/. Спадкове майно, яке складалося з права на земельну частку пай розміром 2,04 в умовних кадастрових гектарах, прийняв позивач, що підтверджується копією свідоцтва про права на спадщину за законом від 05.02.2021 /а.с. 50/. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 41\~Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, відтак дані правовідносини регулюються як нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, так і ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного кодексу України. Колгоспним двором вважалось сімейно-трудове об`єднання громадян, які сумісно ведуть господарство, і більшість з них обов`язково отримує основний дохід в колгоспі, працюючи в такому в якості його членів. Відповідно до ч. 1 ст.\~120 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст.\~123 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. За правилами ст.\~563\~ЦК УРСР 1963 року у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування у майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, то до майна двору застосовуються загальні правила спадкування. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України № 29 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із наступними змінами та доповненнями) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно з ч. 1 ст. 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] , що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав зі спадкодавцем та в законодавчо визначений строк не відмовився від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Бораковська О.Я. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок разом з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 20.07.1987 допущена помилка та зазначено, що власником спірного житлового будинку є [PERSON] замість [PERSON] , відтак відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року за\~№ 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку позивач [PERSON] не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, останній змушений звернутися до суду з даним позовом. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.07.1987, виданого виконкомом Стрийської районної Ради народних депутатів Львівської області на підставі рішення № 202 від 16.07.1987 [PERSON] , має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дає йому можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які в своїй сукупності є достатніми. Таким чином, враховуючи, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право власності на спірний будинок у нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом; представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, оскільки суть позову та наслідки його визнання судом були роз`ясненні; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем на вимогу його представника.

Outcome: approved