Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про про стягнення заборгованості, зазначивши, що 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з фізичними особами. Відповідно до вказаного договору покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Зокрема відбулось відступлення і права вимоги за кредитним договором № 04-2.1/1189 від 25.12.2007 року, який було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Таким чином, усі права кредитора по вказаному договору належать позивачу. Згідно вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 71150 грн. та зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Однак, [PERSON] порушив умови кредитного договору, неналежно його виконував, в результаті чого станом на 01.09.2013 року має прострочену заборгованість в сумі 19436,79 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 14892,91 грн., по відсотках - 3345,25 грн., по комісії - 980 грн., пеня, нарахована за неналежне виконання договору становить 218,3 грн. Тому позивач звернувся до суду і просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Судом до участі в справі було залучено третьою особою ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Представник позивача, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Згідно наявного в матеріалах справи клопотання представника позивача він просив розглянути справу без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки в повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання перед ПАТ «Промінвестбанк», про що свідчить договір про розірвання договору застави транспортного засобу. Вказав, що представник позивача в судові засіданні для дачі пояснень не з'являвся, додані ним ксерокопії документів є неналежними доказами, оскільки належним чином не завірені. А тому вважає, що позовні вимоги належним чином не доведено. Представник третьої особи, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. В судовому засіданні встановлено наступне. 25.12.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали кредитний договір, згідно з яким банк надав позичальнику кошти в сумі 71150 грн. для придбання транспортного засобу - легкового автомобіля «Chevrolet Aveo». Вказаний автомобіль згідно договору застави було передано в заставу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором. 26.07.2012 року банк та [PERSON] уклали договір, згідно якого розірвали договір застави вказаного транспортного засобу. Дані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що позивачем в повній мірі не доведено всіх обставин, на які він посилається у позовній заяві. Так, суд неодноразово викликав представника позивача в судове засідання, визнавав явку представника позивача обов'язковою для дачі пояснень по справі. Однак, представником позивача проігноровано виклики до суду, представник позивача в судові засідання не з'являвся, а згідно поданого клопотання просив розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано письмових доказів, які б підтверджували факт укладення договору про відступлення права вимоги, зокрема і права вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] за кредитним договором № 04-2.1/1189. Позивачем надано ксерокопію договору, яка належним чином не завірена, оригінал договору для огляду в судовому засіданні суду не надано. А тому, ксерокопія договору відступлення права вимоги (а.с. 9-14) не є письмовим доказом в розумінні ст. 64 ЦПК України. Крім того, позивачем надано ряд інших ксерокопій документів, які не є копіями документів оскільки не завірені належним чином, та відповідно не є письмовими доказами по справі (а.с. 4-8, 17-25). Відповідач [PERSON] не визнає позов, зазначає, що повністю розрахувався із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», повернув кредитні кошти та відсотки за користування ними. В підтвердження чого надав суду договір, укладений ним із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 26.07.2012 року про розірвання договору застави транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Aveo», який був придбаний за кредитні кошти та перебував у заставі банку до виконання зобов'язань по кредитному договору. Те, що вказаний автомобіль вільний від зобов'язання перед банком підтверджується також наданою відповідачем довідкою ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» № 07-12/260 від 26.07.2012 року. Таким чином, в судовому засіданні позивачем не доведено, всіх обставин, на які він посилається при обґрунтуванні позовних вимог, зокрема того, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а також того, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за вказаним договором і має перед банком борг. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] було надано докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні по кредитному договору. Із заяви [PERSON] видно, що таких доказів йому не надавали, він зазначає й про те, що такі докази відсутні в матеріалах справи. А тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з недоведеністю. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 179, 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed