Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арцизька управляюча компанія» (далі ТОВ «АУК») звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що 07 серпня 2018 року між позивачем та співвласниками житлового будинку [ADDRESS] в особі уповноваженої [PERSON] було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, згідно якого управитель зобов`язався надавати замовникові співвласникам будинку послуги з управління будинком та об`єктами благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, а замовник надав право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . За вказаним договором позивач свої зобов`язання виконує належним чином, однак відповідачі ухиляються від добровільного виконання зобов`язань, внаслідок чого станом на 01 червня 2020 року перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму 1722,86 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, оскільки останні ухиляються від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, однак до суду не з`являлися, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не подавали, про причини неявки суд не повідомляли, а також не подавали відзив на позовну заяву. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованих у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою», що дає суду підстави вважати, що відповідачі за зазначеною адресою відсутні та свідчить про неможливість вручення відповідачам судових повісток та відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином. Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України». Отже відповідачі зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачі надавали суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, неодноразові неявки відповідачів в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової\~системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з Інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 210663872 від 29 травня 2020 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~відповідачам по\~справі на\~підставі свідоцтва\~про право\~власності серії\~ [NUMBER] \~від 01\~грудня 2012\~року (а.с. 16, 118-119). Між ТОВ «Арцизька управляюча компанія» (а.с. 5-8, 9) та співвласниками житлового будинку [ADDRESS] в особі уповноваженої особи [PERSON] (а.с. 10-13) 07 серпня 2018 року був укладений договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати послуги з утримання, реконструкції, проведення поточного ремонту спільного майна, вивозу побутових відходів, прибирання прибудинкової території, освітлення під`їздів зазначеного будинку (а.с. 14-15). Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи\~доказів). За змістом ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Згідно ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Згідно статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний: виконувати вимоги статуту об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, тощо (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно(в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Згідно зі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Хоча у частині 1\~статті 12 Закону України\~\~«Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 7 цього ж Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини 2\~статті 7 Закону України\~\~«Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача\~оплачувати надані\~житлово-комунальні\~послуги за\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~у строки,\~встановлені відповідними\~договорами (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин). Відповідно до\~статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , проживають та зареєстровані за вказаною адресою. Суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] стосовно того, що відповідачі повинні сплачувати за надані житлово-комунальні послуги КП «Житловик», а не позивачу по наявній справі - ТОВ «АУК», з огляду на наступне. Так, між позивачем по наявній справі юридичною особою ТОВ «АУК», яке діє на підставі Статуту (а. с. 5-8, 9) та співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 21 червня 2018 року за місцезнаходженням: [ADDRESS] , 07 серпня 2018 року був укладений договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а. с. 14-15). Суд не приймає в якості належних та допустимих доказів по справі надані відповідачем [PERSON] копії листків письмового опитування співвласників (а.с. 51-71), оскільки вони подані з порушенням вимог ч. ч. 1 6 ст. 95 ЦПК України, згідно яких письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Доказів щодо нелегітимності вищевказаного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, або щодо наявності спору між КП «Житловик» та ТОВ «АУК», який розглядається у судовому порядку, відповідачами суду не надано, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що факт надання комунальних послуг ТОВ «АУК» відповідачам слід вважати доведеним. Посилання на безпідставність стягнення з\~\~відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги на користь позивача, оскільки\~\~відповідачі договору на надання житлово-комунальних послуг з позивачем не укладали, суд відхиляє, оскільки відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг.\~\~ Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 753/1391/17, провадження № 61-34537св18), від 21 листопада 2019 року (справа № 464/5927/15, провадження № 61-33479св18). За правилами частини четвертої статті\~319, статті\~322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей\~156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Обов`язок відповідачів з утримання належного їм майна виникає незалежно від обставин звернення до них позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору. Судом встановлено, що позивачем були надані послуги згідно договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 07 серпня 2018 року, однак, відповідачі всупереч вимог чинного законодавства належним чином свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконали у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 01 червня 2020 року становить суму 1722,86 грн., у тому числі: заборгованість за надані житлово-комунальні послуги 1722,86 грн. (а.с. 17). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідачами до суду не надано, а також не наведено достатньо мотивованих пояснень невиконання обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ТОВ «АУК» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг у сумі 1722,86 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідними платіжними дорученнями (а.с. 1, 117). На підставі ст. ст. 15, 319, 322, 509, 525, 526 ЦК України,

Outcome: approved