Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 01.06.2021 року представник [PERSON] адвокат Міхненко С.С., який діє в інтересах позивача на підставі Ордеру серії ЖТ №099452 від 01.06.2021 року, звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про зняття арешту з майна. Предметом позовних вимог є зняття арешту з всього невизначеного нерухомого майна, накладеного 20.08.2005 року Радомишльською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу виконавчої служби Малинського районного управління юстиції серії АА №988824 від 17.08.2005 року. Підставою позовних вимог є те, що [INFO] в с. Гамарня Малинського (нині - Коростенського) району Житомирської області помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно, в тому числі на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Маючи намір реалізувати свої спадкові права після смерті чоловіка, позивачеві стало відомо про те, що 20.08.2005 року Радомишльською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис за №2311363 щодо арешту всього невизначеного нерухомого майна, належного [PERSON] , на підставі постанови відділу виконавчої служби Малинського міського управління юстиції. У зв`язку з цим позивач звернулася до Малинського районного відділу ДВС з відповідною заявою про зняття арешту з майна [PERSON] . Листом за підписом в.о. начальника Малинського РВ ДВС Віти Бурківської Станкевич А.С. було відмовлено у знятті арешту на майно у зв`язку з відсутністю у державного виконавця підстав для здійснення таких дій. Разом з цим, позивачу було роз`яснено, що відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином позивач в позасудовому порядку реалізувати своє право на зняття арешту з нерухомого майна не в змозі, а тому звернулася до Малинського районного суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, 23.07.2021 року представник позивача Міхненко С.С. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, також просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 23.07.2021 року подала до суду заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи без її участі, не заперечила щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи Малинського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв, клопотань від третьої особи до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] , виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що [INFO] в с. Гамарня Малинського (нині - Коростенського) району Житомирської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис про смерть №14 (а.с.6), який є чоловіком позивача по справі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». За життя [PERSON] на праві власності належала 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВВТ/692653 від 29.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області (а.с.7). Рішенням Малинського районного суду Житомирської області у цивільній справі №283/179/20 (провадження №2/283/191/2020) за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , виділено належну [PERSON] Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 248057922 від 11.03.2021 року, 20.08.2005 року Радомишльською державною нотаріальною конторою було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяження на все невизначене нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON] . Підставою для внесення запису щодо обтяження є постанова Відділу виконавчої служби Малинського районного управління юстиції серії АА №988824 від 17.08.2005 року. Також обтяженню присвоєно реєстраційний номер 2311363 (а.с.7). З листа за підписом в.о. начальника Малинського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Віти Бурківської вбачається, що частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Враховуючи відсутність у державного виконавця підстав для зняття арешту з майна, в.о. начальника Малинського РВ ДВС відмовила Мороз Н.О. у знятті арешту з нерухомого майна у досудовому порядку та роз`яснила право на зняття арешту у відповідності до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням суду (а.с.8). Мотиви та застосовані норми права. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. На сьогодні позивач, яка є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивача у справі, на отримання свідоцтва про спадщину. Згідно із ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення [PERSON] з даною заявою до суду, за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги реалізувати свої спадкові права після смерті чоловіка [PERSON] , шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Outcome: approved