Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2012 року. У шлюбі дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. У судовому засіданні позивач підтримав свою вимогу, зокрема, суду пояснив, 14 серпня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. На даний час у них відсутні спільні погляди на подальше життя та майбутнє, часто виникають непорозуміння та суперечки, а тому він вирішив припинити подружні стосунки та шлюб. Вважає, що вони мали досить часу до його рішення звернутися в суд з цим позовом аби примиритися, а тому вважає, що за рішенням суду такого примирення не настане, наполягає на розірванні шлюбу. Просив після розірвання шлюбу відновити відповідачу її дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні позовну вимогу [PERSON] визнала повністю не заперечила проти розірвання шлюбу. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с 5) стверджується, що сторони із 14 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов і не заперечила проти розірвання шлюбу. Обидві сторони категорично заперечили можливість примирення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, не бажають примирення чи збереження шлюбу, спланували своє майбутнє поза цим шлюбом, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище Кирилюк змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище отримане у шлюбі. Суд вважає, що таке клопотання має бути задоволено. Відповідно, суд не має правових підстав для задоволення вимоги позивача про зміну прізвища відповідача після розірвання шлюбу, оскільки така його вимога не ґрунтується на вимогах закону (законом право вибору прізвища після припинення шлюбу належить особі, яка змінила його у шлюбі).

Outcome: approved