Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Сторони з 23 листопада 2006 року до 12 серпня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає утримання на дітей, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON], на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Ухвалою від 08 серпня 2018 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження і призначено підготовче засідання (а.с. 16). Відзив на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті (а.с. 22). У судовому засіданні позивач підтримала свій позов і пояснила, що має з відповідачем двох спільних малолітніх дітей. Оскільки відповідач надає утримання на дітей на свій розсуд, що не завжди задовольняє їх потреби, крім того, принижує її, коли вона вимушена просити у нього кошти на дітей, просить захистити інтереси її та дітей судовим рішенням про стягнення аліментів. Відповідач позов не визнав, заявивши, що в даний час він комісований із Збройних Сил України, має намір стати на облік у центр зайнятості, а тому і надає утримання на дітей в силу своїх матеріальних можливостей. Крім того, у нього є ще старший син від першого шлюбу, який уже повнолітній, але якому він також намагається матеріально допомагати. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного: 23 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб, який було припинено на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2016 року (а.с. 6). Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 4, 5) сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Мурованокурловецької селищної ради № 2236 від 20 серпня 2018 року (а.с. 9) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Нормами Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Як вбачається із позовної заяви, та озвучено сторонами в судовому засіданні, такої домовленості між сторонами не досягнуто, а тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх та дітей права та інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів у частці від заробітку підлягає до обовязкового задоволення. Сімейне законодавство\~(ст.\~182\~СК України)\~зобовязує суд\~при визначенні\~розміру аліментів\~враховувати стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини\~та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, рухомого і нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідач в судовому засіданні заявив, що не має інших, крім спільних з позивачем дітей, а син від першого шлюбу уже досяг повноліття і навчається у ВУЗі на 2-ому курсі. Доказів про наявність протипоказань до роботи відповідач не надав суду. Крім того, в судових дебатах відповідач заявив, що, оскільки раніше платив аліменти на старшого сина, не заперечує, аби з нього були стягнені аліменти на менших дітей. За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, де зафіксовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін, їхніх спільних дітей, буде визначення розміру аліментів на користь позивача як 1/3 частини від його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ якщо\~ сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду з цим позовом 22 серпня 2018 року.

Outcome: approved