Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдом» (далі - ТОВ «Укрдом») звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ТОВ «Укрдом» є власником будівлі гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . До 2004 року вказана будівля належала ВАТ «Імпульс», що використовувалась як гуртожиток з метою надання службових приміщень для тимчасового мешкання своїх працівників. У кімнаті 36 вищезазначеного гуртожитку зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є співвласником будівлі і не є членом родини позивача. Відповідач [PERSON] в зазначеній кімнаті не проживає з 2006 року, його фактичне місце проживання невідомо. Відповідач не має будь-якого дійсного договору з власником вказаної будівлі, договору на поставку комунальних послуг (газу, тепла, електроенергії) та окремого особового рахунку по оплаті за водопостачання і водовідведення. Оскільки [PERSON] відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад встановлені строки, то він втратив право користування спірною кімнатою. Просив визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача ТОВ «Укрдом» Радченко Ю.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. 16.11.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Будівля гуртожитку, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить ТОВ «Укрдом» (код ЄДРПОУ 41280751), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.04.2020 року №206411512. Відповідно до копії повідомлення Сєвєродонецької міської ради від 10.12.2019 року №6442 у кімнаті №36 гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 04.12.2019 року зареєстрований [PERSON] . Вказана обставина також підтверджується копією відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області від 02.09.2015 року, згідно яких [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 09.06.2000 року за вищевказаною адресою. Згідно з копією акту обстеження від 22.09.2015 року та актом обстеження від 20.12.2019 року у кімнаті №36 мешкають і зареєстровані з 2007 року [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , зі слів яких [PERSON] не мешкає у кімнаті з моменту їх реєстрації і по теперішній час, його речі відсутні. Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає з 2006 року у спірній кімнаті гуртожитку, власником якого є ТОВ «Укрдом», його фактичне місце проживання невідомо. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 163 ЖК України передбачено, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Аналізуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній кімнаті гуртожитку без поважних причин понад встановлені строки, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Укрдом» обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2102 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved