Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» 23 серпня 2018 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір дарування приміщення квартири (магазину промислових товарів) загальною площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений 24 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. за реєстровим №3938 із застосуванням наслідків недійсного правочину, передбачених ст. 216 ЦК України та поверненням до попереднього правового стану і внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування приміщення квартири (магазину промислових товарів), загальною площею 33,4 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я., за реєстровим №3938. Вважає даний договір дарування недійсним, укладеним із порушенням норм чинного законодавства України, з огляду на наступне. 23 жовтня 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Траст Фінанс») до Галицького районного суду м. Львова подано позовну заяву про стягнення боргу за кредитним договором №КБ 49755 від 05.06.2008 року з позичальника - [PERSON] та поручителя за договором поруки №РО 9430 від 05.06.2008р. [PERSON] . 19 березня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/13054/14-ц винесено заочне рішення, яким позов задоволено, стягнуто борг солідарно із позичальника та поручителя на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (код ЄДРПОУ 19358632) за кредитним договором № КБ 49755 від 05 червня 2008 року в розмірі 62 457,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 808 828,63 гривень та судовий збір в розмірі 3775,80 гривень. 25 травня 2015 року Галицьким ВДВС м. Львова відкрито виконавче провадження ВП №47604570 по стягненню боргу з поручителя [PERSON] . 06 серпня 2015 року [PERSON] до Галицького районного суду м Львова подано заяву про перегляд заочного рішення. 09 жовтня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/13054/14-ц винесено ухвалу про скасування заочного рішення від 19 березня 2015 року та справу призначено до розгляду. 21 жовтня 2015 року Галицьким ВДВС м. Львова закінчено виконавче провадження ВП №47604570 по стягненню боргу з поручителя [PERSON] . 20 жовтня 2017 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/13054/14-ц повторно винесено заочне рішення яким позов задоволено, стягнуто борг солідарно із позичальника та поручителя на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (код ЄДРПОУ 19358632) заборгованість за кредитним договором № КБ 49755 від 05 червня 2008 року в розмірі 62457,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 808828,63 гривень (вісімсот вісім тисяч вісімсот двадцять вісім грн. шістдесят три копійки), стягнуто судовий збір в розмірі 1887,90 гривень з [PERSON] та [PERSON] . Після скасування заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2015 року у справі №461/13054/14-ц між [PERSON] та [PERSON] 24 жовтня 2015 року було укладено договір дарування приміщення квартири (магазину промислових товарів) загальною площею 33,4 кв.м, що розміщена за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. за реєстровим №3938. На момент укладення спірного договору, дарувальник, починаючи з 25 травня 2015 року була обізнана про існування судового рішення від 19 березня 2015 року у справі №461/13054/14-ц про стягнення з неї на користь Позивача заборгованості за кредитним договором № КБ 49755 від 05 червня 2008 року в розмірі 62457,81 доларів США, тобто про існування майнового зобов`язання перед позивачем, а відтак могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно. Дії з дарування нерухомого майна вчинені відповідачем у короткий проміжок часу після ухвалення рішення суду від 19 березня 2015 року у справі №461/13054/14-ц, та на користь близьких осіб, внаслідок чого у неї відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення в межах виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення. Вказане свідчить про наявність умислу всіх сторін правочину, а саме свідомого наміру невиконання договору, тобто про відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Дії з дарування вказаного вище нерухомого майна, вчинені в короткий проміжок часу після ухвалення рішення суду від 19 березня 2015 року та відразу після завершення виконавчого провадження про стягнення із неї вказаної заборгованості, що, на думку позивача, вказує на прагнення сторін договору на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близької особи з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів та узгоджується з правовою позицією ВСУ від 19.10.2016 року у справі 6-1873цс16. Просять позов задоволити. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова Городецької Л.М. від 28.09.2018 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні. Крім того, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 серпня 2018 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на приміщення квартири (магазин промислових товарів) загальною площею 33,4 кв.м. що розміщена за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: [NUMBER], реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 758217446101, який належить [PERSON] . 30 січня 2019 року суддею Галицького районного суду м. Львова Городецькою Л.М. винесено заочне рішення про задоволення позову в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] , [INFO] року подано заяву про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2019 року. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.05.2019 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 року визначено головуючого суддю Зубачик Н.Б. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.10.2019 року прийнято до провадження та призначено до розгляду. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомила. Окрім того, [PERSON] повідомлялася про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті Галицького районного суду м. Львова. Відповідачем [PERSON] було подано письмовий відзив, в якому просить в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» у справі №461/6252/18 про визнання недійсним договору дарування, укладеного 24 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] відмовити повністю, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» є неналежним позивачем у справі. Представник відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила із мотивів, наведених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2015 року у справі №461/13054/14-ц вирішено стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (код ЄДРПОУ 19358632) борг за кредитним договором № КБ 49755 від 05 червня 2008 року в розмірі 62 457,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 808 828,63 гривень (вісімсот вісім тисяч вісімсот двадцять вісім грн. шістдесят три копійки) та судовий збір в розмірі 3775,80 гривень (а.с.7-8). 25 травня 2015 року Галицьким ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, на виконання вказаного вище рішення суду відкрито виконавче провадження ВП №47604570 (а.с.9). 09 жовтня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/13054/14-ц винесено ухвалу про скасування заочного рішення від 19 березня 2015 року та справу призначено до розгляду (а.с.10) 21 жовтня 2015 року Галицьким ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області закінчено виконавче провадження ВП №47604570 по стягненню боргу з поручителя [PERSON] (а.с.11). 24.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування приміщення квартири (магазину промислових товарів) загальною площею 33,4 кв.м. що розміщена за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. за реєстровим №3938 (а.с.68). 20 жовтня 2017 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/13054/14-ц повторно винесено заочне рішення, яким позов задоволено, стягнуто борг солідарно із позичальника та поручителя на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (код ЄДРПОУ 19358632) заборгованість за кредитним договором № КБ 49755 від 05 червня 2008 року в розмірі 62457,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 808828,63 гривень (вісімсот вісім тисяч вісімсот двадцять вісім грн. шістдесят три копійки), стягнуто судовий збір в розмірі 1887,90 гривень з [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). 02 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір оренди нежитлових приміщень, загальною площею 33,4 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.177-180). 29 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» в особі Голови Правління Походзяєвої Ірини Вікторівни та члена Правління Теодора Волкова та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» в особі директора Ільяшова Богдана Миколайовича уклали договір відступлення права вимоги (а.с.14-16). Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.04.2019 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про заміну стягувача у справі №461/13054/14-ц з ПАТ «ВіЕс Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» відмовлено. Зазначена ухвала суду від 01.04.2019 року не оскаржена та набрала законної сили (а.с.125-127). 04 червня 2019 року, фізичною особою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» укладено договір оренди нежитлового приміщення квартири (магазин промислових товарів), площею 33,4 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.173-176). Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування є правочином, тобто це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він має відповідати положенням ст. 203 ЦК України. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно роз`яснень, викладених в п.11 постанови Пленуму Верховного України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року за №14, оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод і інтересів, а також у разі звернення до суду органів чи осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, у відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки цивільні права, свободи чи інтереси цієї особи не порушено. Суду в процесі розгляду справи, представником позивача не надано належних та допустимих доказів порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс».Більше того, у матеріалах справи наявна копія ухвали Галицького районного суду м. Львова від 01.04.2019 року, якою відмовлено у заміні сторони у виконавчому провадженні №47604570, а відтак відсутні докази переходу права вимоги кредитора ПАТ «ВіЕс Банк» до ТзОВ «Фінансової компанії «Траст Фінанс». Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування, задоволенню не підлягають, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» не є належним позивачем у вказаній цивільній справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у позові необхідно залишити за позивачем на позивача. Окрім цього, на підставі ст. ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.08.2018 року.

Outcome: dismissed