Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

СТОВ «Дніпро» (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року задоволено клопотання позивача та замінено первісного відповідача на належного відповідача Москаленківську сільську раду Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач). В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 10 січня 2012 року в будинку ветеранів померла [PERSON]. При житті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входять дві земельні ділянки площею 0,2554 га і 1,3141 га, розташовані в адміністративних межах Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, однак відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. У звязку з цим позивач просив визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання сторони не зявились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 39). Відповідач позов визнав і просив розглянути справу за відсутності представника, про що надіслав до суду відповідний лист (а.с. 51). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 10 січня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 січня 2012 року серії 1-СР № 181586 (а.с. 27). Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 8 лютого 2016 року № 143/02-44 [PERSON] проживала одиноко в будинку ветеранів до дня своєї смерті за адресою: вул. Б.Хмельницького, 86, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська обл. При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений Васютинською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 5 квітня 2006 року, відповідно до змісту якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону, заповіла позивачу (а.с. 28). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3141 га та 0,2554 га, розташовані в адміністративних межах Москаленківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю від 14 червня 2002 року серії ІІ-ЧР № 036057 (а.с. 19) та витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 квітня 2016 року (а.с. 20-25). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 15 березня 2017 року (вих. № 335-01/16) (а.с. 41) та доданих до нього документів, що надійшли у відповідь на запит суду (а.с. 33), позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 42). Згідно зі змістом заяви позивача від 30 березня 2017 року оригінал державного акта на право приватної власності на землю втрачено, що унеможливлює звернення до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав (а.с. 49). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 10 січня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповіла позивачу. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняв її, однак не може оформити право власності та отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на них. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписами ст. 82 ЗК України юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved