Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 12 липня 1997 року по 23 березня 2016 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу за спільні кошти сторонами збудовано житловий будинок із надвірними спорудами №21 по вулиці Гастелло в м. Смілі Черкаської області, який на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24 червня 2004 року, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 серпня 2004 року, зареєстрований на імя позивачки [PERSON] Також, в період шлюбу, [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали легковий автомобіль «Ford Escort», легковий універсал-В, 1997 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований 16 червня 2010 року Смілянським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області на імя відповідача. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка звернулася до суду із позовом про розподіл спільного майна подружжя та просить визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, набутою під час шлюбу та поділити його між сторонами, а саме: припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння №21 по вулиці Гастелло в м. Смілі Черкаської області та на легковий автомобіль «Ford Escort», легковий універсал-В, 1997 року випуску, д.н.з. [NUMBER], виділивши їй у власність домоволодіння №21 по вулиці Гастелло в м. Смілі Черкаської області, а [PERSON] виділити у власність легковий автомобіль «Ford Escort». Відповідач, в поданій суду заяві, позов визнав повністю та просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Положення ч. 2 ст. 60 СК України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Така норма закону встановлює презумпцією права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. Як передбачено ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься і в ч.3 ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за загальним правилом, що випливає з наведених вище правових норм, будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до обєктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведе набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування їх в шлюбі. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи, що після розірвання шлюбу сторони домовились щодо розподілу вище зазначеного спільного майна подружжя, слід припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння №21 по вулиці Гастелло в м. Смілі та легковий автомобіль «Ford Escort», легковий універсал-В, 1997 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та виділити домоволодіння у власність позивачки, а автомобіль - у власність відповідача. В поданій до суду заяві позивачка не наполягала на стягненні з відповідача понесених нею судових витрат, тому їх слід віднести на її рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: approved