Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Тернопільська університетська лікарня, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Тернопільської обласної ради звернулась до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину. Позовні вимоги мотивовано тим, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.05.2018 року у кримінальній справі № 154/955/18 (провадження № 1-кп/154/120/18) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Даним вироком встановлено, що 16 квітня 2017 року приблизно о 21 год. 00 хв. у м. Володимир-Волинський Волинської області [PERSON], будучи в стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи разом з громадянином України [PERSON] у житлі громадянки України [PERSON] - [ADDRESS], під час словесної суперечки, що виникла між ним та [PERSON] на ґрунті ревнощів, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], умисно наніс один сконцентрований удар керамічним предметом (кружкою), який тримав у своїй правій руці, в ділянку лівого ока [PERSON] заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівого ока з випадінням оболонок ока, різаних ран повік, сторонніх тіл лівого очного яблука (кераміка), що в подальшому призвело до евісцерації (видалення) очного яблука та повної сліпоти на дане око, що, в свою чергу, призвело до постійної втрати загальної працездатності більше як на одну третину, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вирок набрав законної сили 05.06.2018 року. У зв'язку із отриманням тяжких тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON], після вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, у період з 11.01.2018 року по 15.01.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні Тернопільської університетської лікарні. Сума коштів, що підлягають відшкодуванню, визначена виходячи з кількості ліжко-днів, проведених потерпілим у стаціонарі, вартості витрат на його лікування та становить 1712 грн. У зв'язку з наведеним, просить стягнути з відповідача в їх користь грошові кошти, витрачені на лікування потерпілого [PERSON], що становить 1712 гривень. Ухвалою судді від 17.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 02.08.2018 року. 02.08.2018 року у зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 13.08.2018 року. 06.08.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи Тернопільської обласної ради в яких просили задовольнити позовну заяву Тернопільської університетської лікарні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд розгляд справи проводити у відсутність їх представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в поданих поясненнях щодо позову просили проводити розгляд справи у відсутність їх представника, просили позов задовольнити.. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву згідно якої позов визнав повністю, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.05.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Отже, судом визнано доведеним, що 16 квітня 2017 року приблизно о 21 год. 00 хв. у м. Володимир-Волинський Волинської області [PERSON], будучи в стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи разом з громадянином України [PERSON] у житлі громадянки України [PERSON] - [ADDRESS], під час словесної суперечки, що виникла між ним та [PERSON] на ґрунті ревнощів, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], умисно наніс один сконцентрований удар керамічним предметом (кружкою), який тримав у своїй правій руці, в ділянку лівого ока [PERSON] заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівого ока з випадінням оболонок ока, різаних ран повік, сторонніх тіл лівого очного яблука (кераміка), що в подальшому призвело до евісцерації (видалення) очного яблука та повної сліпоти на дане око, що, в свою чергу, призвело до постійної втрати загальної працездатності більше як на одну третину, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Після описаних вище подій потерпілий [PERSON] в період з 11 січня 2018 року по 15 січня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні Тернопільської університетської лікарні. Витрати на лікування потерпілого становлять всього 1712 гривень, що підтверджується довідкою розрахунком із записом про вартість одного ліжко-дня. (а.с. 30). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як встановлено судом, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Тернопільській університетській лікарні з приводу тілесних ушкоджень, завданих йому неправомірними діями відповідача. Отже, оскільки перебування потерпілого на лікуванні є наслідком неправомірних дій відповідача, останній зобов'язаний відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на стаціонарне лікування потерпілого. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Тому, відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, в розмірі 1762 гривні, встановлений п. 1.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved