overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1995 року і мають двох дітей, в тому числі неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що дружина місяць тому залишила його і дітей і пішла до іншого чоловіка. Вважає, що подальше зберігання сім'ї є недоцільним та просить розірвати шлюб без надання строку на примирення. Відповідач позов визнала та пояснила, що чоловік допускав протиправну поведінку щодо неї. В даний час вона дійсно залишила його і дітей і тепер живе з іншим чоловіком. Вважає, що примирення з позивачем не буде просить розірвати шлюб. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони із 22 вересня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 6), - що мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала її та не заперечила проти розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним. Цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні відповідач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2000 року, від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із відповідачкою. Спору про місце проживання доньки та про розподіл майна між сторонами не має. Позивач, посилаючись на те, що з січня 2012 року вони припинили шлюбні стосунки з відповідачкою, тому що спільне життя у них не склалося, просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, залишив заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилася, але залишила заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали, які додані до справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 105 ч. 3 СК України, яка передбачає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, а тому підлягає задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2002 року. Від цього шлюбу у сторін є одна малолітня дитина [PERSON] [INFO] року. На даний час сімейне життя в подружжя не склалось. Сторони не знайшли спільного порозуміння та тому вже тривалий час проживають окремо, а саме з 2011 року. Кожен з них усвідомив, що спільне проживання разом та збереження сім'ї є вже неможливим, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву до суду про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачкою однією сім'єю, проти чого відповідачка не заперечила, та позов визнала. Подружжя спільно не проживає, спільного господарства не веде, подружніх відносин не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, відповідач не рахувався з її думками, планами, поглядами на життя, не вживав заходів для зміцнення сім'ї, порушував подружню вірність, постійно проявляв до неї неповагу та агресію та що з грудня 2017 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, чому їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, виникали сварки, з грудня 2017 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що вона втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив та зазначив, що подружнє життя з позивачкою не склалося, виникали сварки та суперечності, з грудня 2017 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, він втратив до позивачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з грудня 2017 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносини, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітні діти. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2008 року і мають спільну малолітню дитину. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 06 червня 2019 року звернулася до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 19 червня 2019 року (а.с. 14) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Сторони у підготовче засідання не з`явилися, позивач у п. 3 позовної вимоги (а.с. 2), а відповідач в заяві від 26 червня 2019 року (а.с. 11) просили про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідач у згаданій заяві визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу. Враховуючи положення ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 198 та ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалив за можливе підготовче засідання провести за відсутності сторін, а за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про шлюб (а.с. 4) слідує, що сторони з 22 вересня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвом про народження (а.с. 6) стверджується обставин, що сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. \~ \~ \~ \~Позивач обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що спільне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, а відповідач визнав позов у повному обсязі (а.с. 16). Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище (а.с. 2). Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 768 гривень 40 копійок судового збору (а.с. 1), а тому саме така сума судових витрат підлягає компенсації з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є повнолітній син - [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з самого початку їхнього спільного проживання між ними не було злагоди. Причиною стали різні характери. На цьому ґрунті у них виникали різні непорозуміння, суперечки. У травні 2013 року сторони розійшлись та проживають окремо. Щотижня відповідач провідує сина. Позивачка вживала всіх заходів для збереження сім'ї. Проте [PERSON] вважає, що вини його у розпаді сім'ї немає, з чим погодитись неможна. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. З травня 2013 року подружжя спільного не проживає, відповідач перестав забезпечувати сім'ю що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року, який зареєстрований відділом РАЦС Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №137. Неповнолітніх дітей не мають. Спору щодо поділу майна на даний час не має. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, а тому позивачка змушена була звернутись до суду. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття поваги та любові один до одного і не можуть спільно проживати. Шлюбні відносини між ними припинені з 15.07.2013 року, шлюб існує лише формально. Вважає, що примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справу не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки. Приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони не проживають як подружжя, шлюб існує формально, на примирення категорично не згідні. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, наявність реєстрації шлюбу між сторонами без його фактичного збереження суперечить їх інтересам, відтак шлюб потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1988 року. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є повнолітній син - [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що протягом останніх чотирьох років шлюбні відносини між сторонами поступово погіршились. Тепер у їхніх відносинах взагалі відсутні порозуміння та повага Це спричинено систематичним зловживанням відповідачем [PERSON] алкогольними напоями, внаслідок чого він взагалі перестав забезпечувати сім'ю та допомагати вести домашнє господарство. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, спільного господарства не ведуть. Позивачка примирення вважає неможливим і не бажає примирення, шлюб повинен бути між розірваний, оскільки продовження таких сімейних відносин, шкідливо впливає на стан її здоров'я. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Протягом останніх чотирьох років подружжя спільного господарства не веде, відповідач перестав забезпечувати сім'ю що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1995 року. У шлюбі сторони мають сина, який на даний час досяг повноліття. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що рік тому чоловік залишив сім'ю і пішов доглядати за своїми хворими батьками. Вона також хвора, має третю групу інвалідності, а тому їй важко вести домашнє господарство, оскільки протипоказана важка фізична праця. За таких обставин вважає, що сім'ї фактично вже не існує, а подальше збереження шлюбу є недоцільним, просить розірвати шлюб. Відповідач позовні вимоги визнав, суду пояснив: Через те, що він багато уваги приділяв своїм батькам, у них з дружиною виникали непорозуміння та сварки. Аби уникнути цього, він вирішив залишити дружину і переїхати до батьків. Так, уже протягом року він не підтримує ніяких стосунків із дружиною і не має бажання їх відновлювати. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони з 22 жовтня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним. Цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] У судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005 року і мають двох малолітніх дітей. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 05 березня 2019 року звернувся до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 05 березня 2019 року (а.с. 16) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Сторони у підготовче засідання не зявилися, але подали заяви про його проведення без їх участі та про, відповідно, підтримання позову та його визнання (а.с. 22, 23). Враховуючи положення ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 198 та ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалив за можливе підготовче засідання провести за відсутності сторін, а за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про шлюб (а.с. 21) слідує, що сторони з 22 жовтня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвами про народження (а.с. 12, 13 стверджується обставин, що сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. \~ \~ \~ \~Позивач обґрунтувала\~свою вимогу\~про розірвання\~шлюбу тим,\~що припинила\~подружні стосунки\~з відповідачем\~з 06\~жовтня 2018\~року (а.с.\~22),\~а відповідач\~ визнав\~ позов\~і ствердив\~про припинення\~подружніх стосунків\~(а.с.\~23).\~Сторони заперечують\~можливість примирення,\~стверджують,\~що їх\~рішення уже\~перевірене часом\~і виважене.\~ Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі (а.с. 22). Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved