Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Сторони звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу в якому зазначила, що 04.12.2003 року вони зареєструвала шлюб. [INFO] у заявників народилися діти [PERSON] та [PERSON] Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Заявник вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим у зв?язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя. У зв'язку із вказаними вище підставами просили розірвати шлюб між ними. Зазначили, що між ними укладено письмовий договір щодо здійснення батьківських прав, яким визначено порядок участі у вихованні та забезпеченні дітей. Заявники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Звернулися до суду із заявами про розгляд заяви у їх відсутність та зазначення про повне підтримання її вимог. За наявності зазначених вище заяв, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності заявників. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов до висновку, що подана заява є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 04.12.2003 року між заявниками Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1922. [INFO] у заявників народилися діти - [PERSON] та [PERSON], які за домовленістю заявників проживають разом із [PERSON]. Майнових претензій заявники один до одного не мають. 03.08.2016 року між заявниками було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав. Даний договір було укладено в письмовій формі та посвідчено нотаріально. Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. З пояснень заявників убачається, що вони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Їхня сім'я розпалася, збереження сім'ї не можливе, однак питання виховання, утримання дитини вирішуються ними спільно на підставі зазначеного договору. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам заявників, тому вимоги заявників підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved