Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

сторони в шлюбі з 06.08.2013р., мають сина [PERSON], [INFO] [PERSON] 22.03.2016р. звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно мотивуючи тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим вони часто сварились, скандалили, як наслідок у червні 2015р. припинили подружні стосунки, спільно не проживають, примирення неможливе. Просила шлюб розірвати та стягнути аліменти на дитину. В суді позивачка позов підтримала, пояснила, що шлюб з відповідачем є невдалим, він зраджував їй у подружній вірності, в червні 2015р. залишив її з сином, з того часу сім'єю не проживають, подружніх стосунків не мають, вона втратила до нього добрі почуття, примирення між ними неможливе, настоює на розірвання шлюбу. Також пояснила, що одній їй важко забезпечувати потреби сина, що відповідач взмозі надавати утримання дитині, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач позов визнав, підтвердив пояснення позивачки про припинення подружніх стосунків з червня 2015р., що з цього часу вони сімє'ю не проживають, він втратив до позивачки добрі почуття, згідний надавати утримання сину в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу). Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень сторін, долучених до справи свідоцтва про шлюб і копії свідоцтва про народження (а.с.9,13) убачається, що сторони в шлюбі з 06.08.2013р., мають сина [PERSON], [INFO], з червня 2015р. не підтримують подружніх стосунків через непорозуміння та сварки, дитина при позивачці і знаходяться на її утриманні, відповідач батьківства не оспорює. Сторони настоюють на розірванні шлюбу мотивуючи небажанням поновлювати сімейні стосунки і проживати однією сім'єю. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин суперечитиме моральним засадам суспільства, суд розриває шлюб між сторонами. Із пояснень сторін в суді встановлено, що позивачка працює інспектором у Львівському національному університеті ім.Івана Франка, її середньомісячний дохід становить 1 941 грн. 67 коп. (а.с. 11), їй одній матеріально важко утримувати сина. Відповідач в судовому засіданні ствердив, що проживає по [ADDRESS], працює інспектором ІІІ-ої категорії мобільної прикордонної застави Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, згідний надавати утримання сину в розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу) щомісячно. За наведеного, суд вважає встановленим, що позивачці одній матеріально важко утримувати сина, вона має потребу в коштах відповідача на утримання дитини, а той здатний надавати таке утримання в розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2016р. і до повноліття дитини. Відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача в користь [PERSON] - 551 грн. 20 коп. судових витрат та в користь УДКСУ у Городоцькому районі - 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved