Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 16 листопада 2007 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 312. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку із психологічною несумісністю характерів, в сім'ї часто виникали конфліктні ситуації, сварки. Шлюбні відносини фактично припинено з 21 березня 2016 року. Вважаючи збереження родини неможливим, просить шлюб розірвати та покласти на відповідача половину судових витрат. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, заходи щодо примирення подружжя не застосовувати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони з 16 листопада 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 312. Дітей віком до одного року не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що сім'ю [PERSON] зберегти неможливо, оскільки сторони припинили шлюбні відносини та разом не проживають з 21 березня 2016 року, спільного господарства не ведуть. Позивач примирятися не бажає. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище позивачки слід визначити як «[PERSON]». Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 551,20 гривень. Однак, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача ? частину понесених нею витрат. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути половину суми судових витрат по сплаті судового збору. Враховуючи викладене, на підставі статей 104, 105, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved