Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № 005-09334-010807 від 01 серпня 2007 року. Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачеві кредит в сумі 8600 гривень на придбання певного майна (послуг) на умовах, визначених договором, зі сплатою процентів, виходячи зі ставки 12% на рік. Крім того, за ведення кредитної справи відповідач мав сплачувати банку плату у розмірі 1,55% у місяць. Кредит надавався відповідачу на строк 24 місяці з кінцевим териіном повернення 31 липня 2009 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 27 лютого 2014 року допустив прострочену заборгованість на загальну суму 2075 гривень 13 копійок, що складається із: заборгованості за сумою кредиту - 1424 гривні 42 копійки, заборгованості по відсоткам - 14 гривень 70 копійок, заборгованості за комісіями - 636 гривень 01 копійка, яку Банк просить стягнути з [PERSON] у примусовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України представник позивача (а.с. 17) у п. 4 позовної вимоги просив справу розглянути у його відсутності (а.с. 4). Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в попереднє судове засідання 30 травня 2014 року та в судове засідання на 10 червня 2014 року не з'явився, судові повістки повернулись з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає (а.с. 24-25, 29-30). У судове засідання на 25 червня 2014 року відповідач [PERSON] викликався через оголошення в газеті «Вінничинна» № 48 від 20.06.2014 року (а.с. 33). Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 01 серпня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] укладено кредитний договір № 005-09334-010807 (а.с.6-8). Предметом договору є надання позичальнику [PERSON] грошових коштів на придбання майна (послуг) у сумі 8600 гривень та на оплату позичальником страхового платежу у розмірі 1548 гривень за договором добровільного страхування життя № 005-09334-010807 від 01 серпня 2007 року, що разом складають суму кредиту в розмірі 10148 гривень. (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 1.2. Статуту Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (а.с. 15), останній є правонаступником ТОВ «КБ «Дельта». Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надавався позичальнику на строк 24 місяці з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 31 липня 2009 року на умовах, визначених договором. Пунктом 2.3 передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % на рік. Проценти за користування кредитом нараховуються Банком щомісячно в день, який відповідає даті укладення Договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом виходячи з кількості днів в періоді нарахування. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту (п. 2.4 Договору). Крім того, п. 2.5 Кредитного договору передбачено, що за ведення кредитної справи [PERSON] сплачує кредитору плату у розмірі 1,55 % у місяць. Меморіальним ордером № 27302186 від 01 серпня 2007 року передбачено, що позичальник повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором (а.с. 5). Відповідно до п. 3.1 позичальник [PERSON], зобов'язувався щомісяця сплачувати платежі у строки, визначені договором. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 13-14), поясненнями відповідача в суді доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] - не виконав свої зобов`язання по кредитному договору. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати проценти. У разі порушення позичальником строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи за Договором, кредитор має право нарахувати позичальнику та стягнути з останнього штрафні санкції (неустойку) в розмірі 1,00 % від простроченої суми за кожен день прострочення. З доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості (а.с. 13-14) слідує, що станом на 27 лютого 2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» складає 2075 гривень 13 копійок, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 1424 гривні 42 копійки, заборгованість по відсоткам - 14 гривень 70 копійок, заборгованість за комісіями - 636 гривень 01 копійка. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та строків договору. Таким чином грошова вимога позивача є законною, обґрунтованою вимогами цивільного законодавства та умовами Договору, а тому підлягає до задоволення. Із умов кредитного договору слідує, що договір був укладений на на 24 місяці з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 31 липня 2009 року (а.с. 6). Зі змісту статтей 256, 257 ЦК України вбачається, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Позивач звернувся до суду 15 травня 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності, що закінчився 31 липня 2012 року. Однак, враховуючи роз'яснення Пленуму вищого спеціалізованого суду України, викладені у п. 31 постанови № 5 від 30 березня 2012 року, а також обставину, що відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, не просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, а позивач у позовній заяві наполягав на стягненні простроченої заборгованості, суд приходить до висновку позовна вимога позивача підлягає до задоволення. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved