overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2003 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивач у березні 2017 року звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись на те, що спільне життя у них не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявлися людьми з різними поглядами на життя та що з 2015 року вони не підтримують сімейних відносин, чому їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, виникали сварки, з березня 2015 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що він фактично проживає з іншою жінкою, з якою чекає дитину і має намір створити сімю. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча належно була повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже довгий час немає взаєморозуміння, з березня 2015 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а відповідач фактично створив нову сімю, тому такий шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225-226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2008 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що з 2013 року сторони перестали вести спільне господарство через постійні сварки і негаразди між ними, припинили подружні стосунки, перестали проживати разом, проявляти турботу один про одного, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і відстрочити сплату судового збору до винесення рішення по справі у зв'язку із важким матеріальним становищем. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього в судове засідання надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона визнає позов, просить шлюб розірвати, оскільки вони з чоловіком не помирилися і просить справу слухати у її відсутності. Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2008 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю. З 2013 року сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю. У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з позивача слід стягнути судовий збір, який не був ним сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2015 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з відповідачкою шлюб, стверджуючи, що сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Також зазначив, що протягом останніх восьми місяців сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що й стало причиною припинення шлюбних відносин. На даний час спільне господарство сторони не ведуть. Примирення та збереження їх шлюбу неможливе, оскільки на грунті сімейно-побутових проблем у них, як подружжя розвинулась неприязнь один до одного та втрачено почуття любові й поваги. Подальше перебування у шлюбі буде суперечити його інтересам та відповідачки. Просив шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились. Подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити та шлюб розірвати з зазначених у позовній заяві підстав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати щодо позовних вимог про розірвання шлюбу віднести на рахунок відповідачки за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1986 року і від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, між ними втрачено почуття любові та поваги та що вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та зазначив, що подружнє життя у позивачки з відповідачем не склалося, між ними часто виникали конфлікти і суперечності, з весни 2013 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення представника позивачки та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали суперечності, з весни 2013 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час не проживають разом і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися не бажає, а тому такий шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1992 року. У шлюбі сторони мають, зокрема, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що чотири останніх роки вона постійно хворіє і потребує щомісячного профілактичного лікування. Її заробітку не вистачає, допомагають батьки та родичі, а чоловік тривалий час ніде не працює, але вимагає від неї цигарок, пива. Крім того, він неодноразово допускав подружню зраду, за які вона його пробачила. В даний час вона бажає спокою, а не претензій та образ з боку чоловіка. Наполягає на розірванні шлюбу, заперечує можливість примирення. Відповідач у судовому засіданні позовну вимогу спочатку не визнав. Ствердив, що тривалий час ніде не працює, але повязує таку обставину з тим, що через хворобу дружини він не може залишити домашнє господарство без нагляду. Заявив, що любить дружину. На запитання головуючої у справі про можливість примирення, заявив, що не намагатиметься примиритися і не заперечив проти розірвання шлюбу. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 12 липня 1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти розірвання шлюбу. Сторони категорично заперечували можливість примирення. Враховуючи, що сторони не бажають примирення чи збереження шлюбу, заслухавши їх аргументи в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення і переконаний, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2008 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кам»янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], актовий запис № 66. Від даного шлюбу мають одну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з заявою в якій просить задовольнити позовні вимоги, тому що сім»я фактично не існує, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між ними припинено. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, хоча була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення № 8046101139432, не попередила суд про причину неявки. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, інтереси їх дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2009 року. Від спільного подружнього життя дітей не мають. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу через погіршення взаєморозуміння та подружніх стосунків з відповідачем. Сімейне життя погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Строку для примирення просить не надавати. В судове засідання позивач не з'явився. Просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно. Про причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Суд, радячись на місті ухвалив розгляд справи проводити без участі позивача і відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, їх подальше сумісне життя та збереження сім'ї не можливе, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1995 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у жовтні 2015 року звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись на те, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, відповідачка зловживала алкогольними напоями, між ними постійно виникали сварки і суперечності та що вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, з серпня 2014р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що він втратив до відповідачки хороші почуття, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечила та зазначила, що подружнє життя з позивачем не склалося, з серпня 2014р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що близько року вона живе з іншим чоловіком, з яким фактично створила нову сім'ю. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і з серпня 2014 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишаються неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1995 року. У шлюбі мають трьох спільних дітей, в тому числі двох малолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала поданий нею позов та суду пояснила, що поступово у них з чоловіком зникли взаєморозуміння та сумісність характерів, вони мають різні погляди на сімейне життя. Відповідач в даний час проживає у м. Вінниці, оскільки має там постійне місце роботи. Її рішення є твердим, вона «виношувала» його протягом останнього року, а тому на примирення не погоджується. Відповідач позов визнав і заявив, що повністю стверджує підстави для розірвання шлюбу, які назвала позивач, а також, що не зможе з нею примиритися. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7) стверджується, що сторони із 12 серпня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9-11). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти його розірвання. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, в даний проживають окремо, не бажають примирення чи збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання їм строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 7), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві та судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2016 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, відповідач ставив власні інтереси вище сімейних, через що виникали сварки та що з серпня 2017 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача хороші почуття, переконана, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. За письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з серпня 2017 року вони проживають окремо один від одного, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається малолітня дитина. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України,

Outcome: approved