Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У серпні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що у шлюбі від відповідача нею народжено неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває на її утриманні. 06 лютого 2019 року шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку. [PERSON] зазначала, що відповідач відмовляється надавати добровільно та постійно допомогу на утримання дитини, тому наполягає на тому, щоб аліменти сплачувалися виключно на підставі рішення суду, дитину вона самостійно виховує, що потребує постійних щомісячних витрат. Просила суд щомісячно стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 від всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позиція позивача, відповідача по даній справі У судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений позов підтримала та суду пояснила про те, що відповідач останній раз у лютому 2019 року добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , перед цим у серпні 2018 року - 800 грн. на підготовку сина до школи; дитина та вона перебувають на обліку у госроентеролога з приводу хвороби кишково-шлункового тракту. На даний час відповідач офіційно непрацевлаштований та на даний час отримує значні неофіційні доходи від діяльності по заготівлі та продажу дров, за спільного сімейного життя - вирощуванням худоби та продажу м`яса; її сім`ю на даний час складає: вона, її син та її чоловік, на даний час вона є не працевлаштованою, проте щомісячно отримує допомогу по безробіттю у розмірі 2200 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та суду пояснив про те, що він згодний із заявленим до нього позовом, підтвердив, що він на даний час є платником аліментів на утримання його 13-річного сина, народженого у першому шлюбі від нього, із сином [PERSON] йому постійно чиняться перешкоди у спілкуванні та вихованні. Підтвердив те, що він по місцю свого проживання мешкає один, у шлюбі не перебуває, зараз не отримує доходи він сезонних робіт по заготівлі та продажу дров, зараз надає неофіційні послуги зі збору врожаю картоплі, буряків, забою худоби та за серпень 2019 року отримав доходи сукупно в розмірі 3000 грн., іноді виїжджає на кордон на сезонні роботи, де вже отримує офіційні доходи. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 16 вересня 2019 року о 10 год. 10 хв. Установлені судом обставини даної справи З 20 листопада 2010 року і по 06 лютого 2019 року сторони перебували у шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] , є розлученою, безробітною, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком (а.с.7). Відповідач є працездатною особою,офіційно непрацевлаштованим на постійне місце роботи, щомісячно отримує неофіційний щомісячний дохід в розмірі 3000 грн., є розлученим заробітну плату, інвалідності не має, проживає окремо від дитини та їх матері у с. Хустянка Буринського району Сумської області. Спільна малолітня дитина сторін є учнем загальноосвітньої школи, перебуває на обліку у лікаря гастроентеролога. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення. Згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду по суті заявленої вимоги Приймаючи до уваги майнове становище сторін та їх обопільний обов`язок утримувати спільну дитину до її повноліття, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, ураховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки факт добровільного і позасудового надання відповідачем достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом із позивачем, [PERSON] суду не надано. З урахуванням вимог ст. 182,183 СК України, приймаючи задовільний стан здоров`я дитини, яка не має вроджених вад здоров`я та тяжких захворювань, відсутність істотних на стороні позивача обставин, наявність іншої дитини на утриманні відповідача, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в межах заявлених вимог аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, таким чином задовольнити позов частково. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя [PERSON] , проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини і відповідає нагальній потребі дитини на забезпечення її належного утримання батьками. Також на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дитини на належне утримання для її повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останніх, оскільки відповідач є особою працездатного віку, отримує неофіційні доходи, тобто він є здатним сплачувати аліменти на дитину, яка в силу свого віку та рівня розвитку не здатна самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змісту п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial