Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що між нею та [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого позивачка передала відповідачці грошові кошти у сумі 7400 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути у строк до 01 березня 2017 року. [PERSON] борг у визначений договором строк не повернула. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] суму основного боргу у розмірі 7400 доларів США та три проценти річних у розмірі 666,61 доларів США, провівши розподіл судових витрат. Позиція позивача, відповідача по даній справі Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просила справу розглядати в її відсутність, надала письмову згоду про розгляд даної справи у заочному порядку. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, обґрунтованого письмового відзиву на позов не подала, не надала суду доказів тимчасової хвороби, як причини неявки в судові засідання, а також інших об`єктивних перешкод неявки в судові засідання, процесуальною можливістю прийняття дистанційної участі у судовому засіданні не скористалася. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 12 березня 2020 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 02 квітня 2020 року о 13 год. 30 хв. з викликом сторін. 02 квітня 2020 року розгляд справи відкладено до 05 травня 2020 року у зв`язку із станом тимчасової непрацездатності головуючого. 05 травня 2020 року розгляд справи відкладено до 01 червня 2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. 01 червня 2020 року спір вирішено по суті, ухвалено заочне рішення у справі за згодою позивача при повторній неявці відповідача. Установлені судом фактичні обставини даної справи Відповідно до оригіналу розписки [PERSON] отримала від [PERSON] у борг 7400 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 01 березня 2017 року (а. с. 10, 28). Із фотокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається те, що 15 листопада 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та обрала прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 11). Із наведеного позивачем у тексті позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається те, що за період з 01 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року термін прострочення сплати коштів за договором позики складає 1096 днів. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі щодо двох позовних вимог. а) з приводу вимоги стягнення розміру боргу: Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики за своїми правовими ознаками є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позика вважається повернутою, а зобов`язання позичальника припиненими лише в момент одержання позикодавцем суми позики (ст. 599, ч. 3 ст. 1049 ЦК України). У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. б) з приводу стягнення 3% річних: Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. У своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Висновки суду по суті заявленої вимоги а) з приводу вимоги стягнення розміру боргу: Із матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким остання отримала від позивачки грошову суму у розмірі 7400 доларів США, з умовою їх повернення до 1 березня 2017 року. На думку суду, за своєю суттю наявна у даній справі розписка про отримання відповідачем у борг у позивача вищезазначених грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання зазначеного майна від кредитора. Однак, свого зобов`язання своєчасно повернути гроші відповідач перед позивачем не виконала, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу боргового документу, що надано до суду (а.с. 28). З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами з досягненням усіх істотних умов укладено договір позики, повністю виконано позикодавцем і взагалі не виконано позичальником, то наявна з 01 квітня 2017 року заборгованість по сумі позики - 7400 доларів США підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] . У постанові від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема, позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Аналогічні правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. б) з приводу стягнення 3% річних: У випадку, коли позичальник своєчасно не повертає борг, то на підставі статті 625 ЦК України він повинен сплатити суму боргу, а також інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Оскільки позика надавалась у доларах США, у цій же валюті заборгованість за позикою стягується у судовому порядку з позичальника [PERSON] , то позивач [PERSON] має право на отримання трьох процентів річних від простроченої суми саме в доларах США. Зважаючи на те, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, тому при обрахунку використовується прострочена сума, визначена у договорі, а не її еквівалент у національній валюті України. Отже, вимога про стягнення трьох процентів річних підлягає задоволенню з огляду на те, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України їх нарахування має компенсаційний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Розрахунково три проценти річних від простроченої суми, які підлягають стягненню з відповідачки, складають 666,61 доларів США (7400 доларів США х 3% : 365 днів х 1096 днів (з 01 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року) = 666,61 доларів США). Аналогічні правові висновки з приводу стягнення трьох відсотків річних сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18, від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17. Розподіл судових витрат по справі Згідно з нормами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі потрібно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1981 грн. 24 коп. повернення сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved