Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначало, що 06 березня 2014 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала грошові кошти на споживчі потреби в сумі 49920,00 гривень строком на 48 місяців - з 06 березня 2014 року до 05 березня 2018 року зі сплатою 7 % річних та щомісячною комісійною винагородою в розмірі - 1,80% в місяць від суми кредиту. 25 червня 2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Купер Прайс» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Станом на дату укладання реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 25 червня 2015 року сума заборгованості відповідача перед новим кредитором за кредитним договором складала 42548,13 гривень. 01 липня 2015 року між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Станом на дату укладання реєстру боржників до договору відступлення права вимоги сума від 06 липня 2015 року заборгованості відповідача перед ТОВ «Купер Прайс» за кредитним договором складала 42548,13 гривень. В подальшому 30 грудня 2015 року між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Станом на дату укладання реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 30 грудня 2015 року сума заборгованості відповідача перед ТОВ «Українська боргова компанія» за кредитним договором складала 42773,29 гривень (42548,13 гривень - заборгованість за кредитним договором при відступленні права вимоги первісним кредитором, 226,16 гривень пеня нарахована новим кредитором, яка не враховується позивачем). Оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконала, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 64534,55 гривень, яка складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 42548,13 гривень, пені відповідно до п. 3.1 договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми кредиту за кожний день прострочення за період з 30 грудня 2015 року по 22 листопада 2016 року в розмірі 14007,07 гривень, штрафу у розмірі 1% від суми кредиту згідно до п.п. 1.1,3.2 договору в розмірі 499,20 гривень, 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за період з 06 липня 2015 року по 22 листопада 2016 року в розмірі 1769,54 гривень, нараховану суму з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту за період з 06 липня 2015 року по 22 листопада 2011 року в розмірі 5710,61 гривень. Представник позивача, належним чином повідомлений, в судове засіданні не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі 26 630,00 гривень. В обґрунтування заперечень зазначила, не погоджується із розміром заборгованості, оскільки відповідачем здійснювались виплати, які не враховані банком. Фактично сума заборгованості на момент укладання договору відступлення права вимоги складала 26630,00 гривень. Крім того, зазначила, що позивач набув право вимоги за кредитним договором 30 грудня 2015 року, проте повідомлення про відступлення йому права грошової вимоги надіслав відповідачу лише 17 листопада 2016 року. За таких обставин, позовні вимоги в частині нарахування пені, штрафу, інфляційних витрат, 3% річних є безпідставними, оскільки боржник не мав можливості виконувати зобов'язання за договором саме з вини позивача. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 березня 2014 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір №2/1380584, згідно умов якого відповідач отримала грошові кошти на споживчі потреби в сумі 49920,00 гривень строком на 48 місяців - з 06 березня 2014 року до 05 березня 2018 року зі сплатою 7 % річних та щомісячною комісійною винагородою в розмірі - 1,80% в місяць від суми кредиту. 25 червня 2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Купер Прайс» укладено договір відступлення права вимоги № 03/15-ІІІ за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором №2/1380584, укладеним з [PERSON] Станом на дату укладання реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 25 червня 2015 року сума заборгованості відповідача перед новим кредитором за кредитним договором складала 42548,13 гривень. 01 липня 2015 року між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська боргова компанія» укладено договір відступлення права вимоги № 15/УБК-15 за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором №2/1380584, укладеним з [PERSON] Згідно реєстру прав вимог № 1 від 06 липня 2015 року до договору про відступлення права вимоги № 15/УБК-15 від 01 липня 2015 року заборгованості відповідача перед ТОВ «Купер ПРайс» за кредитним договором №2/1380584 складала 42548,13 гривень. В подальшому 30 грудня 2015 року між ТОВ «Українська боргова компанія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями № 30/12-ФК_У, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Згідно реєстру прав вимог до договору про відступлення права вимоги № 30/12-ФК_У від 30 грудня 2015 року заборгованості відповідача перед ТОВ «Українська боргова компанія» за кредитним договором №2/1380584 складала 42773,29 гривень (42548,13 гривень - заборгованість за кредитним договором при відступленні права вимоги первісним кредитором, з яких 39565, 23 гривень - основна сума, 923,24 гривень - нараховані відсотки, 2059,66 гривень комісія, а також 226,16 гривень пеня нарахована новим кредитором). В період із 11 червня 2015 року до дня розгляду справи судом відповідачем не здійснювались платежі відповідно до умов кредитного договору, що також визнається представником відповідача. Станом на 22 листопада 2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 64534,55 гривень, яка складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 42548,13 гривень (з яких 39565, 23 гривень - основна сума, 923,24 гривень - нараховані відсотки, 2059,66 гривень комісія), пені відповідно до п. 3.1 договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми кредиту за кожний день прострочення за період з 30 грудня 2015 року по 22 листопада 2016 року в розмірі 14007,07 гривень, штрафу у розмірі 1% від суми кредиту згідно до п.п. 1.1,3.2 договору в розмірі 499,20 гривень, 3% річних за несвоєчасно повернення кредиту за період з 06 липня 2015 року по 22 листопада 2016 року в розмірі 1769,54 гривень, нарахованої суми з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту за період з 06 липня 2015 року по 22 листопада 2011 року в розмірі 5710,61 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком, реєстрами прав вимоги. Наданий позивачем розрахунок заборгованості повністю узгоджується із матеріалами справи, розрахунком заборгованості, проведеним банком безпосередньо при передачі кредитної справи при відступленні права вимоги. Крім того, розмір заборгованості, зазначений позивачем, представником відповідача не спростований, а тому суд приходить до висновку, що позивачем належними доказами, у відповідності до приписів ст. 60 ЦПК України, підтверджено заявлені позовні вимоги в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Вимогами статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено статтею 611 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а індекс інфляції компенсацією від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення. Як встановлено судом, грошове зобов'язання за договором № 2/1380584 боржник належним чином не виконувала, у зв'язку з чим утворилась зазначена заборгованість, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано пред'явив вимогу до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у загальному розмірі 64534,55 гривень, і ця сума має бути стягнута з боржника. Що стосується заперечень представника відповідача в частині не отримання повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, то слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останньої утворилася заборгованість, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє боржника від обов'язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved