Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 2016 році. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу де вказала, що з липня 2017 року між нею та відповідачем не підтримуються шлюбні та сімейні стосунки, вважає подальше спільне проживання з [PERSON] неможливим, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і посилаючись на те, що з липня 2017 року з відповідачем не підтримуються шлюбні стосунки, вважає примирення неможливим, просила шлюб укладений з [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також\~ст.112 СК України. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В силу ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Пояснення сторін вказують на те, що у зв'язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя з липня 2017 року припинили спільне проживання, жоден з них не вживав заходів щодо примирення, тому наполягання сторін на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. За таких обставин у суду склалася достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову [PERSON] Майнових спорів та спорів стосовно місця проживання дитини немає. За рішенням сторін, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Омельчак». У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved