Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2008 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну вимогу підтримала та суду пояснила, що 23 лютого 2008 року вона з відповідачем зареєстрували між собою шлюб та мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує своїх обов'язків перед сім'єю, не допомагає матеріально, не дбає про дитину, не спілкується з нею та часто пиячить, через що може бути відсутнім за місцем свого проживання два-три тижні. Заперечує можливість примирення, оскільки втратила почуття любові і поваги до чоловіка. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 05 та 19 квітня 2017 року не з'явився. Судові повістки повернулись до суду з відміткою про відмову адресата від одержання. За приписами ч. 8 ст. 76 ЦПК України, особа, яка відмовилася від одержання судової повістки вважається повідомленою про час і місце судового засідання. Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6) стверджується, що сторони із 23 лютого 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач своїми безпричинними неявками до суду виявив байдужість до існування шлюбу. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, не мають спільного бюджету, відповідач уникає виконання обов'язків по веденню домашнього господарства, що позивач категорично не бажає примирення чи збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 6), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У п. 2 позовної заяви і в судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved