Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сікам Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за суму заборгованості за договором поставки №37-31/01 від 31 січня 2015 року у розмірі 497 329,13 грн., а також понесені ним судові витрати. В обґрунтування позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Сікам Україна» посилається на те, що 31 січня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сікам Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» було укладено договір поставки №37-31/01 (далі Договір). Відповідно до пункту 1.1. Договору, постачальник зобовязується постачати товар у власність покупця, для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах цього договору. Предметом поставки є товар: самоутримний ізольований провід (СІП), лінійна арматура в асортименті, інструмент для монтажу електричних ліній та інші товари вказані у випадкових накладних (пункт 1.2. Договору). Згідно із пунктом 2.1.2 Договору кожна партія товару передається згідно накладної, в якій зазначається: найменування товару, одиниця виміру кількості, кількість товару, ціна та вартість товару. Товар постачається покупцю на умовах відстрочки платежу 90 календарних днів (пунктом 4.3. Договору). Додатком №7 до Договору від 31 березня 2016 року сторони домовились, що товар постачається покупцю на умовах відтермінування платежу 150 календарних днів. Строк дії Договору погоджено п. 7.1. Договору з моменту підписання його сторонами і до 31 грудня 2015 року. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 15 днів до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п.7.2 Договору). Договір був пролонгований на 2016 рік. За період з 31 березня 2016 року по 3 червня 2016 року позивач передав, а товариство з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» прийняло товар на загальну суму 8 367 833,86 гривень. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» свої зобовязання з оплати товару виконало частково на загальну суму 7 870 554,73 гривень. У звязку з тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» не виконало свої зобовязання з оплати, поставленого товару у строки визначені Договором, у нього виникла заборгованість перед позивачем за договором поставки №37-31/01 від 31 січня 2015 року на загальну суму 497 329,13 грн. (8 367 833,86 грн. 7 870 554,73 грн. = 497 329,13 грн.). Відповідно до пункту 3.1. Договору поруки, у разі порушення Боржником обовязку за договором поставки, кредитор має право предявити позов до поручителя не вчиняючи дій спрямованих на досудове врегулювання спору. Позивач просив стягнути з відповідача, як з поручителя, заборгованість у розмірі 497 329 гривень 13 копійок. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Сікам Україна» до [PERSON], третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест», про стягнення заборгованості за договором поставки. Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з таких підстав: - висновок суду першої інстанції про те, зо позивачем був пропущений шестимісячний строк предявлення вимоги відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України, який на думку суду настав 5 липня 2016 року, є помилковим, оскільки такий висновок зроблений внаслідок помилкового тлумачення положень Додатку №7 від 31 березня 2016 року до Договору поставки, а саме: пунктом 4.3. Додатку передбачено, товар постачається покупцю на умовах відтермінування платежу 150 календарних днів, - суд першої інстанції не врахував, що в пункті 2 Додатку №7 від 31 березня 2016 року до Договору поставки встановлено строк погашення простроченої заборгованості до 05 липня 2016 року, а заборгованість яку просить стягнути позивач, виникла після 5 липня 2017 року відповідно до розрахунку, приведеному у позовній заяві, а саме за товар, поставлений за накладними: №771, №784, №785, №786 від 31.03.2016 року строк оплати настав 27.08.2016 року; за накладною №808 від 04.04.2016 року строк оплати настав 31.08.2016 року; за накладною №823 від 05.04.2016 року строк оплати настав 01.09.2016 року; за накладною №947 від 18.04.2016 року строк оплати настав 14.09.2016 року; за накладними №1033, №1035 від 26.04.2016 року строк оплати настав 22.09.2016 року; за накладною №1310 від 25.05.2016 року строк оплати настав 21.10.2016 року; за накладною №1427 від 03.06.2016 року строк оплати настав 30.10.2016 року, - оскільки позовна заява була направлена до суду першої інстанції 24 січня 2017 року, то позивач предявив позовні вимоги до відповідача в межах шестимісячного строку, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України, а тому відсутні підстави вважати договір поруки, укладений між позивачем і відповідачем, припиненим. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідач і третя особа не зявились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи телефонограми, зареєстровані в журналі телефонограм апеляційного суду і шляхом оголошення на сайті суду. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (05 липня 2016 року), вимогу до поручителя не предявив, звернувся до суду з позовом 24 січня 2017 року, а тому у відповідності до частини 4 статті 559 ЦК України суд прийшов до висновку про те, що Договір поруки від 31 березня 2016 року є припиненим. При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що згідно із Додатком №7 до Договору поставки сторони підтвердили наявність загальної заборгованості за договором поставки у розмірі сумі 1 107 984 гривень 86 копійок, в тому числі заборгованість з терміном прострочення більше ніж 150 календарних днів, яка на момент підписання даного додатку складає 370 625 гривень 46 копійок. ТОВ «Кабельтехінвест» зобовязалось погасити прострочену заборгованість до 05 липня 2016 року (як поточну так і ту, що виникне до 05 липня 2016 року). Постачальник зобовязався не нараховувати пеню за прострочені платежі. З Акту звірки взаєморозрахунків за період з 31 січня 2015 року по 11 січня 2017 року вбачається, що спірна заборгованість за Договором поставки виникла до 05 липня 2016 року (а.с. 23-24). Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з таких підстав. 31 січня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сікам України» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» (покупець) укладено Договір поставки №37-31/01 від 31 січня 2015 року, відповідно до підпунктів 1.1, 1.2 постачальник зобовязується постачати товар у власність покупця, для використання його у підприємницької діяльності, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього на умовах цього Договору. Предметом поставки є такий товар: самоутримний ізольований провід (СІП), лінійна арматура в асортименті, інструмент для монтажу електричних ліній та інші товари вказані у видаткових накладних. Кожна партія товару передається згідно із накладною, в якій зазначається: найменування товару, одиниця виміру кількості, кількість товару, ціна та вартість товару (Пунктом 2.1.2 Договору поставки). Пунктом 4.3 договору поставки визначено, що товар постачається покупцю на умовах відстрочки платежів 90 календарних днів. Договір був пролонгованим на кожний наступний календарний рік відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Договору поставки, а саме на 2016 рік. 31 березня 2016 року між сторонами договору було укладено Додаток №7 до Договору, яким пункт 4.3 Договору поставки викладений в новій редакції - «Товар постачається покупцю на умовах відтермінування платежу 150 календарних днів». Цим же додатком до договору сторони підтвердили наявність загальної заборгованості за договором №37-31/01 від 31 січня 2015 року в сумі 1 107 984 гривень 86 копійок, в тому числі заборгованість з терміном прострочення більше ніж 150 календарних днів на момент підписання даного додатку складає 370 625 гривень 46 копійок. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» зобовязався погасити прострочену заборгованість до 05 липня 2016 року (як поточну так і ту, що виникне до 05 липня 2016 року), а постачальник товариство з обмеженою відповідальністю зобовязався не нараховувати пеню за прострочені платежі та вдаватися до інших заходів, щодо стягнення заборгованості до 05 липня 2016 року. 31 березня 2016 року в забезпечення зобовязань по договору поставки товариством з обмеженою відповідальністю «Сікам Україна» (кредитор), товариством з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» (боржник), [PERSON] (поручитель) укладено Договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] поручився перед товариством з обмеженою відповідальністю «Сікам Україна» за виконання боржником зобовязань за Договором поставки №37-31/01 від 31 січня 2015 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення Договору поруки), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Тобто порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з поручителя заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» перед товариством з обмеженою відповідальністю «Сікам Україна» за договором поставки за період з 31 березня 2016 року по 3 червня 2016 року у розмірі 497 279 гривень 13 копійок. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що вказана заборгованість виникла за видатковими накладними відповідно до приведеної таблиці: Назва документу: Дата операції Дата виникнення зобовязання (відстрочка платежу 150 календарних днів) Сума Видаткова накладна №771 31.03.16 27.08.2016 43 812,00 Видаткова накладна №784 31.03.16 27.08.2016 56 834,03 Видаткова накладна №785 31.03.16 27.08.2016 108 123,72 Видаткова накладна №786 31.03.16 27.08.2016 14 651,14 Видаткова накладна №808 04.04.16 31.08.2016 1 261,80 Видаткова накладна №823 05.04.16 01.09.2016 160 895,15 Видаткова накладна №947 18.04.16 14.09.2016 8 576,16 Видаткова накладна №1033 26.04.16 22.09.2016 98 786,23 Видаткова накладна №1035 26.04.16 22.09.2016 18 334,08 Видаткова накладна №1310 25.05.16 21.10.2016 904,80 Видаткова накладна №1427 03.06.16 30.10.2016 4 867,20 З наведеного розрахунку вбачається, що строк оплати за цими накладними настав після 05 липня 2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом в січні 2017 року, а тому шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя, у відповідності до частини 4 статті 559 ЦК України, не сплинув. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, висновок суду першої інстанції про припинення договору поруки через непредявлення позивачем вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (05 липня 2016 року), зроблений через неправильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення. Апеляційний суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем відповідно до якого Протягом строку дії Договору Позивач передав, а товариство з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» прийняло, товар на загальну суму 8 367 833 гривень 86 копійок, про що свідчать видаткові накладні підписані представником товариства, по яким ним було сплачено 7 870 554 гривень 73 копійки. Згідно із Актом звірки розрахунків за період з 31 січня 2015 року по 11 січня 2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» не були оплачені товари за накладними №771, №784, №785, №786 від 31.03.2016 року строк оплати настав 27.08.2016 року; за накладною №808 від 04.04.2016 року строк оплати настав 31.08.2016 року; за накладною №823 від 05.04.2016 року строк оплати настав 01.09.2016 року; за накладною №947 від 18.04.2016 року строк оплати настав 14.09.2016 року; за накладними №1033, №1035 від 26.04.2016 року строк оплати настав 22.09.2016 року; за накладною №1310 від 25.05.2016 року строк оплати настав 21.10.2016 року; за накладною №1427 від 03.06.2016 року строк оплати настав 30.10.2016 року (а.с. 23-24). Через невиконання товариством з обмеженою відповідальністю «Кабельтехінвест» своїх зобовязань по оплаті поставленого товару з розстрочкою платежу у строки, визначені договором, виникла заборгованість за договором поставки №37-31/01 від 31 січня 2015 року у розмірі 497 329 гривень 13 копійок (8 367 833,86 - 7 870 554,73 = 497 329,13). Таким чином, з відповідача, як з поручителя, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором поставки за період з 31 березня 2016 року по 3 червня 2016 року у розмірі 497 329 гривень 13 копійок. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви і апеляційної скарги позивачем були сплачені судові витрати у розмірі 15 665 гривень 88 копійок ( 7 459.94+8 205.94=15 665.88), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved