Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 20.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на гараж. В обґрунтування позову посилається на те, що у 1987 році ним по 3-му [ADDRESS] , за власний кошт було побудовано цегляний гараж, загальною площею 23,5 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на гараж №2 [ADDRESS] , виготовлений КП «Роменське бюро технічної інвентаризації» 08 листопада 2017 року. У 2016 році ПП «Ромни-проект» виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому для будівництва індивідуального гаражу за рахунок земель комунальної власності за адресою: [ADDRESS] на території [ADDRESS] , який в подальшому було погоджено Управлінням Держгеокадастру у Роменському районі Сумської області з врахуванням висновку Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Роменської міської ради від 31.08.2016 року за №76. На підставі договору оренди землі від 10.02.2017 року, укладеного між ним та Роменською міською радою в особі міського голови Салатуна С.А., йому передано в оренду земельну ділянку площею 0,0035 га (кадастровий номер 5910700000:05:073:0207) для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, розташовану в [ADDRESS] . В указаному договорі зазначено, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме: цегляний гараж, який перебуває в задовільному стані, а також площадка для його обслуговування. Строк дії договору - 5 років. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки проведена у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права № 84252950 від 05.04.2017 року. Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради №157 від 18.10.2017 року земельній ділянці, яку він орендує, присвоєно поштову адресу: автогаражний кооператив «Нафтовик», 3 провулок [ADDRESS] , [ADDRESS] . У довідці КП «Роменське МРБТІ» від 25.07.2018 року №613 вказано, що згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013 року реєстрація права власності на гараж № 2 автогаражного кооперативу «Нафтовик» по 3-му [ADDRESS] не проводилась. На його замовлення фізичною особою-підприємцем [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат експерта по технічному обстеженню будівель і споруд серії АЕ [NUMBER] від 15.03.2017) було проведено технічне обстеження побудованого ним гаражу та надано висновок від 21.06.2018 року про відповідність побудованого гаража вимогам надійної і безпечної експлуатації, який і підтверджує факт прийняття побудованого мною до 09.03.2015 року гаража в експлуатацію. Вартість побудованого гаражу станом на 19 червня 2018 року складає 29822 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 24 червня 2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.48). 26 вересня 2019 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його присутності, позов просив задовольнити (а.с.89). \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Роменської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.73). Представник відповідача - Управління реєстраційних послуг Роменської міської ради, у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.86). Представник третьої особи - виконавчого комітету Роменської міської ради, у судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.87). \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У 1987 році позивачем по 3-му [ADDRESS] . [ADDRESS] , за власний кошт було побудовано цегляний гараж, загальною площею 23,5 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на гараж №2 [ADDRESS] , виготовлений КП «Роменське бюро технічної інвентаризації» 08 листопада 2017 року (а.с.11-12). У 2016 році ПП «Ромни-проект» виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва індивідуального гаражу за рахунок земель комунальної власності за адресою: [ADDRESS] на території Роменської [ADDRESS] , який в подальшому було погоджено Управлінням Держгеокадастру у Роменському районі Сумської області з врахуванням висновку Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Роменської міської ради від 31.08.2016 року за №76 (а.с.13-14). На підставі договору оренди землі від 10.02.2017 року, укладеного між позивачем та Роменською міською радою в особі міського голови Салатуна С.А., йому передано в оренду земельну ділянку площею 0,0035 га (кадастровий номер 5910700000:05:073:0207) для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, розташовану в місті [ADDRESS] 3-му [ADDRESS] . В указаному договорі зазначено, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме: цегляний гараж, який перебуває в задовільному стані, а також площадка для його обслуговування. Строк дії договору - 5 років (а.с.20-25). Державна реєстрація права оренди земельної ділянки проведена у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права № 84252950 від 05.04.2017 року (а.с.30). Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 157 від 18.10.2017 року земельній ділянці, яку він орендує, присвоєно поштову адресу: автогаражний кооператив «Нафтовик», 3 провулок [ADDRESS] , гараж 2 (а.с.31). У довідці КП «Роменське МРБТІ» від 25.07.2018 року № 613 вказано, що згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013 року реєстрація права власності на гараж №2 автогаражного кооперативу «Нафтовик» по 3-му [ADDRESS] . Ромни не проводилась (а.с.34). На замовлення позивача ФОП [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат експерта по технічному обстеженню будівель і споруд серії АЕ №004543 від 15.03.2017р.) було проведено технічне обстеження побудованого ним гаражу та надано висновок від 21.06.2018 року про відповідність побудованого гаража вимогам надійної і безпечної експлуатації, який і підтверджує факт прийняття побудованого мною до 09.03.2015 року гаража в експлуатацію. Вартість побудованого гаражу станом на 19 червня 2018 року складає 29822 грн. (а.с.35-40). Згідно Звіту про оцінку майна, виготовленого ПП «Роменекс-Л», ринкова вартість майна, станом на 07 червня 2019 року, складає 30350 грн. (а.с.43-44). Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права власності на нерухоме майно, які регулюються ст.ст. 328, 331, 375, 376 ЦК України та підзаконними нормативними актами. Норми права, застосовані судом: В силу ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При таких обставинах, відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст.\~331\~ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення\~\~будівництва (створення майна). Якщо договором або законом\~\~передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Як передбачено ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 375\~ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо : 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст.\~376\~ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Особа, яка здійснила або здійснює самочинно будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього (ч. 2 цієї статті). Водночас згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним паво власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З контексту ч.ч. 3 та 4 ст. 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм ч. 3 ст.\~376\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 02.12.2015 в справі № 6-1328цс15. У пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність (абзац 3 п.22 Постанови). Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ». Відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства\~регіонального розвитку,\~будівництва та\~житлово-комунального\~господарства України\~від 24.06.2011\~року №\~91 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2012 року № 304, прийняття в експлуатацію об`єктів (крім закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року,\~індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України, при цьому документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Мотиви суду Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки для таких об`єктів діючим законодавством не передбачено процедура введення в експлуатацію. При цьому суд враховує, що позивачу надано земельну ділянку в оренду для будівництва індивідуального гаража, під вже збудований капітальний гараж, який відповідає вимогам безпечності та надійності експлуатації, а також те, що права інших осіб при цьому не порушуються. Таким чином, є всі підстави для визнання за позивачем права власності на самочинно збудований об`єкт. Судові витрати залишити за позивачем, оскільки він не висуває вимоги про стягнення їх з відповідача. Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved