Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить постановити рішення, яким визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , із ним. Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2018 він з відповідачкою зареєстрували шлюб, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.11.2021 було розірвано. Під час їхнього шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Однак, внаслідок погіршення здоров`я відповідачки, остання перестала дбати за дитиною та займатися її вихованням. Відповідачка вимушено проходила лікування в медичних закладах. Через погіршення здоров`я відповідачки, він забрав дочку до себе та фактично вже місяць остання проживає разом з ним. Він турбується про свою доньку, матеріально забезпечує, займається її вихованням, забезпечує всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, яка з прихильністю та любов`ю ставиться до нього. Він є здоровою особою, позитивно характеризується за місце проживанням, займається підприємницькою діяльністю з квітня 2021 року. Він має можливість утримувати доньку, забезпечувати її житлом, належним вихованням та доглядом. Відповідачка хворіє на психологічне захворювання, в останньої в певні періоди року хвороба загострюється, що унеможливлює виконанню нею своїх батьківських обов`язків, як і взагалі будь-яких інших, оскільки вона потребує медичного лікування. Саме через погіршення здоров`я відповідачки є нагальна потреба визначити місце проживання їхньої дочки із ним, у зв`язку із чим він змушений звертатися до суду. Представник позивача адвокат Іванів О.Б. подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 28). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 06.12.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Окрім цього, зобов`язано службу у справах дітей Новицької сільської ради надати висновок щодо можливості проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] 15.12.2021 на електронну адресу суду надійшов висновок органу опіки і піклування Новицької сільської ради про можливість визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Новицької сільської ради (а.с. 20-23). 16.12.2021 до підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява, згідно з якою він не заперечує щодо закриття підготовчого провадження по справі та призначення справи для розгляду по суті. Підготовче судове засідання просить проводити без його участі (а.с. 25). Ухвалою суду від 16.12.2021 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 29.12.2021 до судувід представника позивача адвоката Іваніва О.Б. надійшла заява, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Розгляд справи просить проводити без участі сторони позивача. Від відповідачки будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідачка відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: судом встановлено, що 07.07.2018 позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.07.2018 (а.с. 4). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.07.2020 (а.с. 5). Згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.11.2021 по справі № 345/4573/21, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6-7). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.11.2021, проведеного за адресою [ADDRESS] , встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зі слів батька, близько трьох місяців проживає з ним та перебуває на його утриманні. Батько з дитиною мають окрему кімнату, у доньки наявне місце для відпочинку та сну. Умови проживання задовільні, дитина може проживати з батьком (а.с. 9). В акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.11.2021 зазначено, що [PERSON] зареєстрований і проживає в [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , і здійснює за нею догляд. Матеріально-побутові умови проживання сім`ї задовільні (а.с. 10). Згідно з витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осі-підприємців та громадських формувань, з 07.04.2021 [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 11). Відповідно до характеристики № 54 від 22.11.2021, виданої Новицькою сільською радою, [PERSON] зареєстрований і проживає в [ADDRESS] , разом з ним за вказаною адресою проживають: мати [PERSON] , батько [PERSON] та брат [PERSON] . За час проживання в селі скарг від сусідів та жителів села в адресу [PERSON] до Підмихалівського старостинського округу не надходило. [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, є трудолюбивим (а.с. 12). Між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання їхньої малолітньої доньки. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі № 473/44/20-ц (провадження № 61-8103св21). Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, їхня малолітня донька на даний час живе з позивачем. Батько малолітньої [PERSON] повністю займається вихованням та матеріальним забезпеченням доньки, в нього наявне постійне місце проживання, в якому створив всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, він характеризується позитивно, зареєстрований як фізична особа-підприємець та має джерела існування. Таким чином з наданих сторонами доказів встановлено, що батько приймає участь у виховані своєї доньки та забезпечує їй належні умови для життя і розвитку.Доказів протилежного відповідачкою суду не надано та судом не встановлено. При цьому даних і доказів про умови і місце проживання матері дитини, наявності за її місцем проживання належних умов для проживання і розвитку дитини, суду не надано. Окрім цього, на виконання ухвали суду від 06.12.2021 надано висновок органу опіки і піклування Новицької сільської ради затверджений рішенням виконавчого комітету Новицької сільської ради № 114 від 06.12.2021, відповідно до якого вирішено за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів суд вважає, що на даний час визначення місця проживання доньки разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання доньки з батьком не розлучає їх з матір`ю, оскільки вона не обмежена у своєму праві на спілкування з донькою, виявлення до неї турботи та на участь у її вихованні. На підставі викладеного, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 150, 151, 5, 157, 160, 161 СК України,

Outcome: approved