Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

ТОВ «Лендком Симонів» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 15 квітня 2011 року між ними та [PERSON] укладено три договори оренди земельних ділянок площею 0,6777 га., 0,127 та 0,7435 га., які зареєстровано 28 та 29 листопада 2011 року в Управлінні Держкомзему у Корецькому районі. Дані договори укладено строком на 5 років з дня їх державної реєстрації. 20 липня 2015 року незважаючи на діючі договори оренди землі відповідачі уклали договори оренди землі щодо вже орендованих ними земельних ділянок. 14 грудня 2015 року Корецьким районним управлінням юстиції проведено державну реєстрацію зазначених договорів. Укладення даних договорів оренди землі призвело до порушення їхнього права як орендаря щодо користування земельними ділянками. А тому, просять суд, визнати недійсними договори оренди землі № б/н 20 липня 2015 року укладених між відповідачами про передачу в строкове користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також стягнути судовий збір. В заяві на імя суду представник позивача позов підтримала повністю, просить його задоволити, справу розглянути без їх участі. Представник відповідача ТОВ «Селянське Агро», відповідач [PERSON], третя особа представник Корецького районного управління юстиції в судове засідання не зявились, хоча неодноразово повідомлялись про час та місце проведення судових засідань.\~ Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 15 квітня 2011 року між ТОВ «Лендком Симонів» та [PERSON] було укладено три договори оренди земельних ділянок, згідно яких остання передала позивачу в оренду належні їй на праві власності земельні ділянки площею 0,6777 га., кадастровий номер 5623081800:04:005:0468, площею 0,127, кадастровий номер 5623081800:04:003:0219 та площею 0,7435 га., кадастровий номер 5623081800:04:007:0174, сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 5 років. 28 та 29 листопада 2011 року дані договори зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Корецькому районі Рівненської області, про що вчинено відповідні записи за № 562308184001857, 562308184001823 та № 562308184001856. Відповідно до п. 39 Договорів, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Договір набирає чинності з дня реєстрації (п.8, п.43 Договорів). Згідно з положеннями ст.ст.125, 126 ЗК України,\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.\~Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтями 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Підпунктом 6 п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень»\~передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 цього ж Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень ст.638 ЦК України, ст.ст.125, 126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.\~Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 13 червня 2016 року у справі\~№6-643цс16, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України\~є обовязковою для всіх\~судів України; суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно із інформаційної довідки № 57574446 від 18 квітня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, 14 грудня 2015 року Корецьким районним управлінням юстиції Рівненської області проведено державну реєстрацію договорів оренди\~ земельних ділянок між ТОВ «Селянське Агро» та [PERSON] від 20 липня 2015 року. За договорами оренди від 20 липня 2015 року, [PERSON] передала ТОВ «Селянське Агро» в оренду належні їй на праві власності земельні ділянки площею 0,6777 га., кадастровий номер 5623081800:04:005:0468, площею 0,127 га., кадастровий номер 5623081800:04:003:0219 та площею 0,7435 га., кадастровий номер 5623081800:04:007:0174, сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 7 років. У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст.627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено обовязок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ч.1 ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне правило містить і ст.35 Закону України «Про орендну землі». Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» забезпечено права орендаря на орендовану ним земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на момент укладення оспорюваних договорів оренди землі між ТОВ «Селянське Агро» та [PERSON], діяли інші договори оренди тих самих земельних ділянок, укладених між ТОВ «Лендком Симонів» та [PERSON] Тобто, укладенням договорів оренди між ТОВ «Селянське Агро» та [PERSON], остання в односторонньому порядку відмовилась від виконання умов договорів і виконання зобовязань за договорами оренди, раніше укладеними з ТОВ «Лендком Симонів». За таких обставин, суд приходить до висновку, що при укладанні 20 липня 2015 року оспорюваних договорів оренди землі, сторонами недодержані вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України та приписи Закону України «Про орендну землі», оскільки були укладені без попереднього розірвання договорів оренди земельних ділянок укладених між ТОВ «Лендком Симонів» та [PERSON] А тому є всі підстави для визнання договорів оренди від 20 липня 2015 року недійсними. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають до стягнення на користь позивача сплачені судові витрати. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved