Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України» звернулося до суду із вимогами зняти заборону та усунути перешкоди у здійсненні права власності на належний транспортний засіб: Mercedes-Benz 1317 D, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який був придбаний та зареєстрований підприємством в передбаченому законом порядку. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений транспортний засіб знаходяться під заборонами на проведення реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку в органах ДАІ, накладеними постановою слідчого СУ ГУМВС України в Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 року по кримінальній справі 181-0062 СТ. ТзОВ «Мінеральні води України», в особі посадових осіб підприємства, чи засновників не мають статусу підозрюваних, обвинувачених, чи потерпілих у вказаній кримінальній справі, а належний ТзОВ «Мінеральні води України» транспортний засіб не був визнаний речовим доказом у справі. Позивач вважає, що наявність заборони порушує права власника, а тому просив суд зняти заборону з автомобіля. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги, просить звільнити з під-арешту та зняти заборону з транспортного засобу «Mercedes-Benz 1317 D», номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], та усунути перешкоди у здійсненні права власності ТзОВ «Мінеральні води України». Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи сторін та надані докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Встановлено, що транспортний засіб, а саме: Mercedes-Benz 1317 D, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] були придбані ТзОВ «Мінеральні води України» на підставі біржових контрактів купівлі-продажу транспортних засобів. При їх придбанні та постановленні на облік в органах ДАІ були проведені всі передбачені законом технічні та експертні реєстраційні дії, що підтверджується виданим УДАІ ГУМВС України в місті Києві Товариству свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Під час здійснення реєстрації вище вказаного автомобіля працівниками ВРЕР ДАІ було здійснено перевірку з питань наявності арештів чи заборон на придбані автомобілі, чого виявлено не було. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України» виступило другим власником наведеного транспортного засобу. Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 р. по кримінальній справі 181-0062 СТ накладено заборону на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація) автомобіля, належного на праві власності Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінеральні води України», а саме: Mercedes-Benz 1317 D, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Посадові особи Позивача не є підозрюваними чи обвинуваченими у даній кримінальній справі, відтак, накладення заборони на належний Товариству транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на вище вказані автомобілі набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст.92 Конституції України визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. В даному випадку в діях Позивача та його посадових осіб чи засновників не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбано у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль Mercedes-Benz 1317 D, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], позивачем у власність набуто правомірно. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Доводи суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини». Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Outcome: approved