Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ЕМПАЄР МОТОРС» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ЕМПАЄР МОТОРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявник посилався на те, що при ухваленні судового рішення не було вирішено питання про стягнення судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в розмірі 1921 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 10000 гривень. Заявник просив ухвалити додаткове рішення, стягнувши з [PERSON] на користь заявника 1921 грн. судового збору, а також 10000 гривень витрат на правову допомогу, а всього 11921 гривню. В судове засідання представник заявника не з*явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений,просив розглянути заяву у відсутності представника, свою заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні підтримав своє письмове клопотання про зменшення розміру судових витрат, зокрема, судового збору та витрат на правову допомогу. З`ясувавши правові позиції сторін, суд прийшов до наступних висновків. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2019 року були повністю задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ЕМПАЄР МОТОРС» та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ЕМПАЄР МОТОРС» заборгованість у розмірі 32 467 (тридцять дві тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 49 копійок за договорами безстрокової безвідсоткової позики. Разом з тим, ухвалюючи судове рішення, суд не вирішив питання про розподіл між сторонами судових витрат, а саме судового збору, а також витрат на правову допомогу. У відповідності з ст. 270 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.8 ст.6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921 гривню, що підтверджується платіжним дорученням №1272 від 14.11.2019 р. ( ар.с.2). Рішенням суду від 09 грудня 2019 року були повністю задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ЕМПАЄР МОТОРС», отже, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору, підлягають поверненню позивачу в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 22 листопада 2019 року було відкрито провадження у даній справі та прийнято рішення провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Як вбачається з описової частини судового рішення від 09 грудня 2019 року, відповідач до розгляду справи по суті подав заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутності, повністю визнавши позовні вимоги. Тобто відповідачем [PERSON] у даній справі позов було визнано до розгляду справи по суті, що підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 9 грудня 2019 року ( ар.с.47), тому підлягає застосуванню положення частини 1 статті 142 ЦПК України. Відтак, 50 відсотків сплаченого судового збору має бути повернуто позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ЕМПАЄР МОТОРС». Крім того, 4 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ЕМПАЄР МОТОРС» та адвокатом Булановим Олексієм Михайловичем був укладений договір про надання правничої допомоги ( ар. с. 27-28). Додатковим договором №1 від 4 листопада 2019 року обумовлений розмір гонорару адвоката в сумі 10000 гривень ( ар. с. 29). Актом надання послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 4 листопада 2019 року загальна вартість послуг адвоката складає 10000 гривень ( ар. с. 30), які [PERSON] , який брав участь у справі на підставі довіреності ( ар.с.32), були перераховані згідно платіжного доручення від 15 листопада 2019 року ( ар. с. 31). При визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Також, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial