Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Судом встановлено поясненнями сторін, свідоцтвом про народження дитини а.с.5 т.1, що батьками малолітньої донька [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] . Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.02.2018 р. а.с.35-36 т.1 матір дитини [PERSON] була визнана недієздатною в зв`язку з психічним захворюванням на шизофренію, опікуном [PERSON] призначена її матір [PERSON] . Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 19.02.2019 р. з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та видано відповідний виконавчий лист №2/215/235/19, а.с.64-67 т.1 Відповідач [PERSON] проживає разом з онукою [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , а також членом родини [PERSON] , 1973 р.народження в двокімнатному житловому будинку по [ADDRESS] , де дитина має спальне місце, стіл для навчання та забезпечена всім необхідним а.с.29 т.1. Згідно акту з місця проживання, акту обстеження житлово-побутових умов, свідоцтва про реєстрацію шлюбу а.с.9, 33-34 т.1, батько дитини проживає по [ADDRESS] в двокімнатній квартирі з дружиною [PERSON] , 1976 р.народження, яка як власник житла не заперечує щодо проживання доньки чоловіка [PERSON] . Позивач [PERSON] має постійне місце роботи в ТОВ «Метінвест-Промсервіс» а.с.11 т.1 Вказані обставини визнаються сторонами та не потребують доказуванню відповідно до ст.82 ЦПК України. Правовідносини між сторонами регулюються ст.163 ч.1-3 Сімейного Кодексу України згідно норм якої: 1. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. 2. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. 3. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Згідно ст.19 СК України наявність письмового висновку органа опіки та піклування представленого належною юридичною особою, стосовно спору про відібрання дитини є обов`язковим. Тобто вирішальними обставинами які підлягають доказуванню та впливають на відібрання малолітньої дитини батьками є: 1.Тримання дитини особою (крім батьків) не на підставі закону або рішення суду. 2.Переважне право батьків перед іншими особами на проживання дитини з ними. 3.Відібрання дитини не повинно суперечити її інтересам. 1.Стосовно перебування малолітньої [PERSON] у бабки [PERSON] , то вказане проживання дитини з відповідачем відбувається не на підставі закону або рішення суду. Як вказувалося судом, то [PERSON] є опікуном своєї повнолітньої дочки [PERSON] відповідно до рішення суду, оскільки [PERSON] нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання а.с.35-37 т.1. Опіка над малолітньою [PERSON] не встановлювалася, оскільки така опіка згідно ст.243 СК України можлива лише над дітьми, які позбавлені батьківського піклування. Права баби на участь у вихованні онуки передбачені ст.263 СК України, а обов`язок по утримання неповнолітніх онуків з боку баби та діда передбачений лише за умови що у дитини немає батьків, або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати онукам належного утримання згідно ст.265 СК України. Таким чином проживання дитини з бабою а не з батьком відбувається без правових підстав, та без судового рішення з цього приводу. 2.3.Позивач [PERSON] , як батько, має переважне право перед бабою на проживання дитини з ним, за виключенням коли існують обставини, що відібрання дитини буде суперечити її інтересам. Тобто переважне право [PERSON] на проживання з ним дитини закріплено в законі, та є юридично визначеним. З аналізу «інтересів дитини» в розумінні ч.3 ст.163 СК України, то на думку суду в першу чергу такими виключними обставинами які б унеможливлювали передачу малолітньої дитини до батька, могли слугувати обставини зазначені ст.164 ч.1 п.1-6 СК України, як підстави визначені законом для позбавлення батьків їх батьківських прав. У суду відсутні дані, що батько дитини [PERSON] є особою, передача дитини якому буде загрожувати самій дитині, її нормальному розвитку та матеріальному забезпеченню. [PERSON] не позбавлений батьківських прав має постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується а.с.8-12 т.1, в батька дитини відсутні інші утриманці, дитина буде забезпечена житлом, батько цікавиться навчанням доньки згідно характеристики а.с.68 т.1, сплачує на її утримання аліменти. Тобто докази у вигляді пояснень свідків [PERSON] і [PERSON] які характеризують відповідача позитивно, та підтвердили в суді, що [PERSON] виховує онуку з півторарічного віку; пояснення свідка [PERSON] яка підписала довідку а.с.7 т.1, та пояснила, що батько дитини дуже рідко навідувався до дошкільного закладу де перебувала [PERSON] , довідка дошкільного закладу а.с.104 т.1, не мають для суду правового значення для вирішення спору про відібрання дитини. Не мають вирішального значення для суду думка малолітньої [PERSON] , яка бажає проживати з бабою, а також висновок психолога [PERSON] яка сформулювала у дитини «страх школи» і «страх крику батька» а.с.120 ч.1. Судом враховано, що малолітня [PERSON] тривалий час проживає з бабкою, яка має на неї значний вплив. Крім того проживання проходить на тлі постійних конфліктів з батьком з приводу її проживання та виховання, а право батька на проживання доньки з ним, переважає страхи дитини в її малолітньому віці. Разом з тим свідок [PERSON] пояснила в суді, що під час навчання [PERSON] в першому класі, батько став часто навідуватися до школи, де відбувалися конфлікти з [PERSON] , яка чинила батькові всілякі перепони для виховання доньки. Після цього [PERSON] перестала ходити до школи, та стала з 2020 учбового року займатися на дому. Таке навчання погіршило знання дитини по багатьом предметам та порушило її соціальну адаптацію, емоційний стан, оскільки дитина залишилася «зачиненою» в будинку бабці. Як вказувалося згідно акту обстеження малолітня дитина проживає разом з бабцею, хворою матір`ю та [PERSON] , 1973 р.народження в двокімнатному житловому будинку по [ADDRESS] , житлова площа будинку становить 26, 4 кв.м. а.с.106 т.1. Доказів того, що [PERSON] проживає в окремому від доньки житловому приміщенні суду не надано. Таким чином навпаки, проживання малолітньої дитини з хворою матір`ю, та бабкою, відсутність належного навчання, соціальної адаптації та дозвілля, шкодить інтересам дитини, та відповідно до досліджених доказів дає суду підстави для задоволення позову, відібрання малолітньої дитини від [PERSON] та передачу дитини батькові. Обставини при яких опинилася [PERSON] на думку суду, суперечить праву дитини на дозвілля, всебічний розвиток відповідно до її віку, праву дитини на належний фізичний, розумовий, духовний і соціальний розвиток. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 р., та ратифікованою Постановою ВР України 27.02.1991 р., як частини національного законодавства, зокрема ст.ст.3, 5, 6,7,9,14,16,27,31 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей: - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. - відповідальність, права і обов`язки батьків…, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. - Держави-учасниці поважають права та обов`язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються. - Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. - Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. -Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом. Згідно ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України згідно норм яких батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання вказаного обов`язку визначаються за домовленістю між батьками, той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі, в разі спору за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1-2 ст.432 ЦПК України - суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника…визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Таким чином в зв`язку з відібранням дитини у [PERSON] та передачу малолітньої батькові, слід припинити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання Приймаченка Аріни, та визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/215/235/19 виданий 19.02.2019 р. Тернівським районним судом м.Кривого Рогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки позов задоволено частково, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 1536 грн. 80 коп. сплаченого судового збору а.с.1, 59.

Outcome: approved