Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетманглобал» (далі - ТОВ «Гетманглобал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 12 грудня 2018 року близько 20:30 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Равон», номерний знак [NUMBER] , по пр. Маяковського у м. Києві та рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з тролейбусом 4356 (водій: [PERSON] ), що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року (справа №754/1068/19) визнано [PERSON] , винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Транспортний засіб «Равон», номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності ТОВ «Гетманглобал». Позивач зазначає, що розмір відновлювального ремонту автомобіля «Равон», номерний знак [NUMBER] , внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 грудня 2018 року, становить 17270 грн, яку товариство сплатило. Ураховуючи викладене, ТОВ «Гетманглобал» просив суд з [PERSON] на свою користь майнові витрати у розмірі 17270 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. [PERSON] до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в судовому засіданні, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. 12 грудня 2018 року близько 20:30год. по пр. Маяковського у м. Києві та сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Равон» номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та тролейбуса 4356 (водій: [PERSON] ), що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року (справа №754/1068/19) визнано [PERSON] , винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Транспортний засіб «Равон», номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності ТОВ «Гетманглобал». Відповідно до рахунку від 13 грудня 2018 року № 1829/12/18, складеним фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість ремонтних робіт зазначеного автомобіля позивача складає 17 270грн., яку сплачено ТОВ «Гетманглобал», згідно з платіжними дорученнями від: 10 грудня 2019 року, 15 липня 2019 року, 16 грудня 2020 року, 21 січня 2021 року. У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Відомості про страхування транспортного засобу «Равон», номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності позивачеві, у матеріалах справи відсутні. Відповідно до частини першої - третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, усунувши із судового розгляду все що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ «Гетманглобал», оскільки підтверджено майнові витрати на ремонт автомобіля. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. На підставі статей 2, 5-7, 10-12, 76-83, 141, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, статей 11, 27,104, 105,110, 111, 112 СК України, суд -

Outcome: approved