Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 листопада 2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №280, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований 21 листопада 2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, про що здійснено відповідний актовий запис №280. За час спільного сімейного життя у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спочатку їх сімейні відносини складалися добре, вони разом дбали про добробут сім`ї, але згодом відносини погіршилися, сімейне життя не склалося, виявилися різні погляди на нього. На даний час жодних подружніх стосунків вони не підтримують та не ведуть спільного господарства. У зв`язку з цим збереження шлюбу між ними є неможливим. Фактично шлюб носить формальний характер, а тому збереження його буде суперечити їхнім спільним інтересам. Вжиття заходів щодо примирення подружжя не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Їх спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею. Умови їх проживання є комфортними та прийнятними для цього. Вона піклується про них, старається забезпечити всім необхідним і дбає про їх благополуччя. На даний час створила для них всі умови для комфорту. Тому після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з нею. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин, які склалися з відповідачем, враховуючи те, що вони протягом тривалого часу не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, ведуть окремний спосіб життя, зважаючи на негативний вплив конфліктних відносин на розвиток і виховання їх дітей, вважає, що примирення між ними неможливе, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Переконана, що їх шлюб може бути розірваний негайно. Після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » не бажає змінювати. Позивачка в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що вони з чоловіком не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин з березня 2020 року. Просила позов задовольнити повністю з підстав, викладених в ньому, та прийняти визнання позову відповідачем. Понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору з відповідача не стягувати та залишити за нею. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю, про що подав письмову заяву, просив шлюб розірвати. Вказав, що примирення між ними неможливе, вони припинили шлюбні відносини. Спору щодо визначення місця проживання дітей у них немає, оскільки вони обоє беруть участь в їх вихованні та утриманні. Обидві сторони клопотали невідкладно вирішувати справу та ухвали рішення в підготовчому судовому засіданні, що відповідатиме їх інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.10.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. Відповідач у підготовчому судовому засіданні 18.11.2020 подав письмову заяву про визнання позову (а.с.19). Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 21 листопада 2014 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ В Івано-Франківській області, актовий запис № 280, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.11.2014 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області (а.с.11). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.07.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ В Івано-Франківській області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.03.2017 Долинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, за час шлюбу у сторін народилися двоє дітей відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис №145 та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 70, які зареєстровані та проживають з матір`ю, позивачкою у справі, що підтверджується довідкою №6479 від 15.10.2020 Долинської міської ради та актом обстеження від 15.10.2020 (а.с.9, 10, 12, 13). Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин з 31 березня 2020 року. Діти проживають разом з матір`ю, однак батько їх також забирає до себе, і, в разі необхідності чи їхнього бажання, вони залишаються на певнийй час у нього. Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з\~цього,\~суд вважає\~за необхідне\~позов задовольнити,\~шлюб між\~сторонами розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, якій прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.4), та приймає до уваги її клопотання, озвучене в судовому засіданні, з відповідача їх не стягувати, а залишити за нею. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 200, 206 ЦПК України та

Outcome: approved