Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 07 квітня 2011 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 17600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконував. Станом на 25 жовтня 2016 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на суму 31 136 гривень 72 копійки. Крім того, Банк вважає, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням зобов'язання [PERSON] має сплатити штрафні санкції: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1556 гривень 84 копійки - штраф (процентна складова). Користуючись своїм правом на дострокове повернення кредиту, Банк 13 січня 2017 року звернувся до суду з відповідним позовом і просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 25 жовтня 2016 року в сумі 33193 гривні 56 копійок та судові витрати у розмірі 1600 гривень. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 58) Відповідач по справі [PERSON] у судові засідання призначені на 06 та 16 лютого 2017 року не з'явився. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Позивач зазначив адресу проживання відповідача с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 4). Відповідно до інформації, отриманої із реєстру територіальної громади с. Бахтин (а.с. 74), [PERSON] у жовтні 2015 року вибув в смт Муровані Кирилівці. Довідкою селищного голови Мурованокуриловецької селищної ради (а.с. 79) стверджується. Що відповідач із 29 вересня 2015 року зареєстрований в [ADDRESS]. Судові повістки, направлені за вказаною адресою, повернулися до суду із відміткою про відмову адресата від одержання (а.с. 82-83, 84-85). У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою (ч. 8 ст. 76 ЦПК України). Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 07 квітня 2011 року (а.с. 13). Предметом договору є кредит в сумі 17600 гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Невід'ємною частиною Договору є Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 13). Позичальник зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 38). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку, позичальник зобов'язаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку (зворот а.с. 38). Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодився, про що ствердив своїм підписом у заяві (зворот а.с. 13). Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 11-12) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості та вносив обов'язковий мінімальний платіж у меншій сумі, ніж передбачено договором, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Із витягу із Умов та Правил надання банківських послуг слідує, що мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань клієнта, які щомісяця має сплачувати клієнт протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і суми щомісячного платежу. Що складаються із нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом (зворот а.с. 17). Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. На боргові зобов'язання за Кредитом і Овердрафтом\~ Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою (а.с. 42). Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит стає простроченим кредитом (п. 2.1.1.12.7.3; а.с. 42). За користування кредитом протягом Пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки у розмірі 0,01 % від суми операцій за рахунок Кредиту. У разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі зазначеному у Тарифах, що діють на дату їх нарахування (зворот а.с. 41). Базова ставка за користування кредитом у місяць, відповідно до тарифів по престижним картам Visa становить 2,5 % (а.с. 14). За період користування частиною кредиту отриманою клієнтом до 01 вересня 2014 року розрахунок процентів здійснювався за ставкою 2,3 % від суми непогашеної заборгованості, у період з 01 вересня 2014 року по 01 квітня 2015 року за ставкою - 2,7 %, а з 01 квітня 2015 року - 3,5 % від суми залишку непогашеної заборгованості. Відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит та /або Овердрафт стають простроченими кредитами. Розрахунками заборгованості станом на 25 жовтня 2016 року (а.с. 11-12) доведено, що [PERSON] допустив заборгованість по кредиту на загальну суму 31 136 гривень 72 копійки. Із цього ж розрахунку вбачається, що до поняття «складова заборгованості кредиту за ставкою 3,5%» в сумі 31 136 гривень 72 копійки входить поточна заборгованість за тілом кредиту, прострочена заборгованість за тілом кредиту, відсотки на залишок поточної заборгованості за тілом кредиту, відсотки на залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту, пені. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с. 39). У позовні заяві позивач зазначив, що розмір штрафу у Тарифах визначено як 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Суд не погоджується з такою вимогою позивача, оскільки вона не відповідає нормам цивільно-правового законодавства та положенням Конституції України: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається, як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом. Крім того, пеня, як зазначено вище, уже включена позивачем у складову заборгованості за кредитом. Тому суд вважає за правильне відмовити позивачу в частині стягнення штрафів. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, і в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Умовами договору передбачено, що власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобіганню виникненню Овердрафту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON], неналежно виконує свої зобов'язання за договором кредиту, не слідкує за витратами по кредитній картці, в результаті чого станом на 25 жовтня 2016 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 31 136 гривень 72 копійки. Отже, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до [PERSON] є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону. Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем Заяви (а.с. 13) (ст. 627 ЦК України). Як слідує із розрахунків заборгованості за кредитним договором, [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором, не погашає заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1600 гривень судового збору (а.с. 1-3). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 1600 гривень судових витрат.

Outcome: partial