Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі позивач) 30 травня 2014 року звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору купівлі - продажу кредитного портфеля від 18 грудня 2013 року позивач прийняв право вимоги у ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором. За умовами укладеного кредитного договору № 2002255018 від 09 січня 2013 року [PERSON] як позичальник отримала строковий кредит на загальну суму 24 000 грн. 00 коп. Згідно укладеного договору за користуванням кредитом передбачені відсотки та з кінцевим терміном повернення кредиту через 24 місяці. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала кошти за користування коштами в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 24 800 грн. 00 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду станом на 15 травня 2014 року складає: заборгованість за 18 967 грн. 22 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 01 грн. 05 коп.; та комісії за зобов'язанням - 5 580 грн. 97 коп., а всього 24 549 грн. 24 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надійшов лист, в якому представник позивача на позовних вимогах наполягає посилаючись на викладені обставини, наполягає на стягненні саме вказаної суми, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила, письмових заяв та клопотань до суду від неї не надійшло. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11,15,16, 22, 267, 509, 526, 530, 546, 610-612, 614, 615- 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору № 2002255018 від 09 січня 2013 року [PERSON] як позичальник отримала в Закритому акціонерному товаристві «ОТП Банк» строковий кредит на загальну суму 24 000 грн. 00 коп. Згідно укладеного договору за користуванням кредитом передбачені відсотки та з кінцевим терміном повернення кредиту через 24 місяці. 18 грудня 2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, за умовами якого позивач прийняв право вимоги за кредитним договором № 2002255018. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала кошти за користування коштами в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 24 800 грн. 00 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду станом на 15 травня 2014 року складає: заборгованість за 18 967 грн. 22 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 01 грн. 05 коп.; та комісії за зобов'язанням - 5 580 грн. 97 коп., а всього 24 549 грн. 24 коп. Судом встановлено, що сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved