Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що у них із відповідачем є син [PERSON] , [INFO] . 18.06.2009 року їх шлюб було розірвано. Згідно виконавчого листа по справі № 2-336, виданого 08.06.2010 року Новобузьким районним судом Миколаївської області, з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів його доходів. 23.03.2021 року виконавче провадження закінчено по досягненню дитиною повноліття, відтак стягнення припинено. Їх син [PERSON] навчається у Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського (термін навчання з 14.09.2020 року по 30.06.2024 року). Дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач батьківський обов`язок не виконує, вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає. Вона не може сама забезпечити потреби дитини, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що він не має можливості у подальшому сплачувати аліменти на утримання сина на час його навчання, оскільки не працює і об`єктивно не може працювати, так як змушений доглядати за своєю матір`ю [PERSON] , 1938 року народження, яка є особою похилого віку, хворіє та потребує постійного догляду. Єдиним доходом його сімї є пенсія його матері. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 27 квітня 2021 року матеріали справи передано судді Ціпивко І.І. На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача 03 червня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 червня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та проти задоволення позову заперечує. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачами слід прийняти, позов задовольнити частково з наступних підстав. Фактичні обставини справи встановлені судом та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено документально те, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками являються сторони: [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4830-1824438-2018, [PERSON] .ю [INFO] проживає у с. Новодмитрівка Новобузького району Миколаївської області разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Відповдіно до довідки № 001-10/475 від 05.04.2021 року, виданої Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, [PERSON] є студентом вищої освіти, термін навчання з 14.09.2020 року по 30.06.2024 рік. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 2037219 від 23.03.2021 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-336, виданого 08.06.2010 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку, закрито у зв`язку із досягненням дитиною повноліття. Згідно квитанцій про оплату за навчання, вартість навчання [PERSON] становить 8925,00 гривень. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 квітня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 квітня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис, після реєстрації шлюбу визначено прізвище дружині « [PERSON] ». Від такого шлюбу у позивачки [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 03 вересня 2019 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 червня 2010 року, [PERSON] народився [INFO] і його матірю являється позивач [PERSON] . Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 532875 від 27 січня 2020 року, [PERSON] визнана інвалідом за загальним захворюванням на строк до 01 лютого 2022 року. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] 17 жовтня 2019 року звільнений з роботи двірника за власним бажанням. Відповдіно до довідки № 418 від 16.06.2021 року, виданої Миколаївським міським центром зайнятості [PERSON] не зареєстрований у Миколаївському міському центрі зайнятості м. Миколаєва та в інших центрах зайнятості України як безробітний. Судом встановлено та підтверджено документально те, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю відповідача [PERSON] та хворіє. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено та підтверджено документально те, що [PERSON] , який є сином сторін, на день звернення до суду є повнолітнім, проте не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, не одружений. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Крім цього судом встановлено те, що позивачка є інвалідом, у якої також є малолітня дитина він іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , що позбавляє можливості позивачку [PERSON] працювати, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відтак самостійно забезпечувати сина, який навчається і не працює позивачка не має можливості. Як на підставу своїх заперечень відповідач посилається на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу синові, оскільки сам не працює та доглядає за матір`ю, 1938 року народження, що позбавляє його працевлаштуватися. Судом критично оцінюються такі доводи відповідача, оскільки відповідач є працездатного віку, був працевлаштований, проте звільнився із роботи за власним бажанням та не звертався до центру зайнятості із відповідною заявою, не є інвалідом та не хворіє. Відтак об`єктивних перешкод для працевлаштування у відповідача немає. Так, судом встановлено, що дійсно у відповідача є мати, 1938 року народження, яка в силу чвого віку хворіє, проте немає відомостей про необхідність її постійного догляду. Крім цього, самим відповідачем у письмовому відзиві на позов підтверджено те, що його мати є пенсіонеркою та отримує пенсію, а отже сама себе матеріально забезпечує та не потребує матеріальної допомоги від сина. Разом зтим, суд вважає обґрунтованими посилання позивачки на те, що її спільна з відповідачем дитина перебуває на її повному утриманні, оскільки він навчається за денною формою навчання, доходів не отримує. Те, що позивачка здійснює витрати за навчання сина знайшло підтвердження наданими позивачкою платіжними документами (банківськими квитанціями) і не спростовано відповідачем. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наведених обставин позивачка належними і допустимими доказами довела право на стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного з відповідачем повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, і що відповідач повинен та може надавати матеріальну допомогу дитині. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує особу відповідача, який є працездатного віку, стан здоров`я сторін та дитини, їх матеріальне становище; відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи те, що син сторін [PERSON] є повнолітнім та ще не досяг 23 років, навчається, не працює та не одружений, потребуває матеріальної допомоги, а відповідач як його батько зобов`язаний утримувати свою дитину, є особою працездатного віку, не має протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування, не має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини чи батьків, а отже позовні вимоги щодо стягнення із [PERSON] аліментів на утримання сина є обгрунтвоаними та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину покладений на обох батьків; витрати позивача на дитину, на які вона покликалася, суд вважає, що позов слід задоволити та стягувати з з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на час його навчання в Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла Туган - Барановського, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 27.04.2021 року, стягнення слід проводити саме з цієї дати. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь держави 908,00 грн. судового збору в частині стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved