Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Стрижавська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№81) звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків від злочину. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач [PERSON], відбуваючи покарання в СВК (№81) скоїв злочин. 30.11.2012 року відповідач за постановою начальника установи був переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації Стрижавській виправній колонії (№ 81). Відповідно до наказу начальника управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області №302 від 21.11.2012 року «Про надання дозволу на працевлаштування засуджених дільниці соціальної реабілітації Стрижавської виправної колонії (№81) за межами установи на тимчасовому виробничому об'єкті ПП «Компанія Володимирський масив», засуджений [PERSON], працював на вказаному виробничому об'єкті, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. Цегельний, 10А. 18.02.2013 року приблизно о 20 год. 30 хв. засуджений до відбування покарання у виді позбавлення волі [PERSON] незважаючи на взяті на себе зобов'язання щодо недопущення порушень правил кордону дільниці соціальної реабілітації, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення кордонів та вчинення інших протиправних дій, втік із місця позбавлення волі, тобто самовільно його залишив, без законних підстав. Даний факт втечі засудженого дільниці соціальної реабілітації [PERSON] [INFO], був зареєстрований в ЄДРДР 19.02.2013 року за №12013010390001032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, а слідчим Вінницького районного відділу УМВС України в області розпочато досудове розслідування та оголошено засудженого [PERSON] в розшук. Оперативно-пошуковою групою Стрижавської ВК (№ 81) проводились розшукові заходи по встановленню місця знаходження засудженого [PERSON] за результатами яких 20.03.2013 року останнього було затримано. На розшукові заходи Стрижавською виправною колонією (№81) (відрядження співробітників виправної колонії та паливно-мастильні матеріали для автотранспорту) затрачені кошти. Так, згідно наказу начальника установи №12 ВП від 18.02.2013 року та наказу начальника установи №13 ВП від 20.02.2013 року, «Про відрядження співробітників установи», а також надання дозволу на використання службового автотранспорту Стрижавської виправної колонії (№ 81), а саме автомобілів: ГАЗ- 322132-418 (Газель) д.н. [NUMBER]; ГАЗ-ЗЮ29 (Волга) д.н. [NUMBER], для здійснення розшукових заходів щодо встановлення місць знаходження засудженого [PERSON] витрачено 2948,42 грн., з яких: забезпечення пальним службового автотранспорту - 1748,42 грн., добові - 1200,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення злочину в сумі 2948,42 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника Стрижавської ВК (№ 81), також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовльнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак через начальника Західної виправної колонії (№97) м. Макіївки Донецькій області, в якій він відбуває покарання, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позов не визнає, оскільки вважає що до нього не вірно застосовано законодавство. Суд, враховує та бере до уваги дану заяву при розгляді справи, оскільки в попередніх заявах відповідач [PERSON] просив етапувати його в судове засідання, на що судом неодноразово роз'яснено, що етапування до судового засідання не передбачено нормами ЦПК України та запропоновано та роз'яснено можливість розгляду справи в режимі відеоконфереції. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2013 року відповідача по справі [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місць (а.с.37-38). Згідно даного вироку [PERSON] засуджений за те, що відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в СВК (№81) за вироком Тульчинмького районного суду Вінницької області від 07.04.2011 року, згідно постанови начальника СВК (81) від 30.11.2012 року був переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації Стрижавській виправній колонії (№ 81), оскільки мав добру поведінку, чесно ставився до праці, та ставав на шлях виправлення. Відповідно до наказу начальника управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області №302 від 21.11.2012 року «Про надання дозволу на працевлаштування засуджених дільниці соціальної реабілітації Стрижавської виправної колонії (№81) за межами установи на тимчасовому виробничому об'єкті ПП «Компанія Володимирський масив», засуджений [PERSON] разом із іншими засудженими почав працювати на вказаному виробничому об'єкті, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. Цегельний, 10А. При цьому, їм було заборонено виходити за межі об'єкта. 18.02.2013 року приблизно о 20 год. 30 хв. засуджений до відбування покарання у виді позбавлення волі [PERSON] незважаючи на взяті на себе зобов'язання щодо недопущення порушень правил кордону дільниці соціальної реабілітації, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення кордонів та вчинення інших протиправних дій, втік із місця позбавлення волі, тобто самовільно його залишив, без законних підстав. Дії [PERSON] судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 393 КК України, як втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі. Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2013 року набув законної сили 28.05.2013 року. Як вбачається із наказу начальника Стрижавської ВК (81) «Про відрядження» від 18.02.2013 року, з метою здійснення розшукових міроприємств, щодо знаходження засудженого [PERSON] було відряджено за можливим місцем перебування засудженого втікача [PERSON] розшукову групу до с. Сальниці, Хмільцького району Вінницької області з 18.02.2013 року та до с. Нестерванка, Тульчинського району Вінницької з 18.02.2013 року працівників Стрижавської виправної колонії (81) із наданням у користування службового автомобілю ГАЗ - 322132-418 [NUMBER] та автомобіля ГАЗ - 31029 [NUMBER] (а.с.36). Як вбачається із наказу начальника Стрижавської ВК (81) «Про відрядження співробітників установи» від 20.02.2013 року, було відряджено капітана внутрішньої служби [PERSON], оперуповноваженого оперативного відділу та капітана внутрішнього відділу до Кіровоградської області з 20.02.2013 року, а також [PERSON], водія гаража та надано в користування службовий автомобіль ГАЗ - 31029 [NUMBER] (а.с.35). На розшук засудженого [PERSON] Стрижавською виправною колонією (81) було витрачено 2948,42 грн., що підтверджується належними доказами, наданими позивачем, які містяться в матеріалах справи, а саме: довідкою про витрати по розшуку засудженого [PERSON] згідно з авансовими звітами працівників СВК (81) від 29.10.2013 року (а.с.4), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №4 від 20.02.2013 року (а.с.5), талоном - посвідчення №21 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №21 від 18.02.2013 року (а.с.6), приймальним актом №35а від 20.02.2013 року (а.с.7), чеками від 19.02.2013 року (а.с.8), заявою [PERSON] від 20.02.2013 року (а.с.9), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №4 від 26.02.2013 року (а.с.10), талоном - посвідчення №24 від 20.02.2013 року, посвідченням про відрядження №24 від 20.02.2013 року (а.с.11), фіскальними чеками від 20.02.2013року, від 21.02.2013 року, від 22.02.2013 року (а.с. 12), приймальним актом №44 від 20.02.2013 року (а.с.13), заявою [PERSON] від 26.02.2013 року (а.с.14), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №8 від 20.02.2013 року (а.с.15), талоном - посвідчення №20 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №20 від 18.02.2013 року (а.с.16), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №8 від 26.02.2013 року (а.с.17), талоном - посвідчення №22 від 20.02.2013 року, посвідченням про відрядження №22 від 20.02.2013 року (а.с.18), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №9 від 26.02.2013 року (а.с.19), талоном - посвідчення №15 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №15 від 18.02.2013 року (а.с.20), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №16 від 26.02.2013 року (а.с.21), талоном - посвідчення №17 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №17 від 18.02.2013 року (а.с.22), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №20 від 26.02.2013 року (а.с.23), талоном - посвідчення №16 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №16 від 18.02.2013 року (а.с.24), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №23 від 20.02.2013 року (а.с.25), талоном - посвідчення №19 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №19 від 18.02.2013 року (а.с.26), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №23 від 26.02.2013 року (а.с.27), талоном - посвідчення №23 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №23 від 20.02.2013 року (а.с.28), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №25 від 26.02.2013 року (а.с.29), талоном - посвідчення №18 від 18.02.2013 року, посвідченням про відрядження №18 від 18.02.2013 року (а.с.30), приймальним актом №45 від 26.02.2013 року (а.с.31), заявою [PERSON] від 26.02.2013 року (а.с.32), фіскальними чеками від 18.02.2013 року, від 19.02.2013 року (а.с. 33). За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України вироки або постанови у кримінальній справі, що набрали законної сили є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що діями відповідача [PERSON], а саме здійсненням розшукових дій щодо встановлення його місцязнаходження, Стрижавській виправній колонії (81) було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 2948,42 грн., тому позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Outcome: approved