Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

ТОВ «Агентство з торгівлі нерухомістю «ЄВРОПА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані інформаційно-консультаційні послуги в розмірі 24200 гривень, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 21.02.2014 року між [PERSON] (замовник) та ТОВ «Агентство «ЄВРОПА» (виконавець) був укладений договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, а саме виконавець зобов'язувався надати за плату послуги, спрямовані на подальше придбання замовником квартири у місті Одесі орієнтованою площею 50 кв.м. ціною в еквіваленті до 50 тисяч доларів США. За результатами виконання своїх обов'язків позивач, за допомогою належної йому інформаційної бази, знайшов квартиру № 55 по вул.. Балківська м. Одеси, площею 49,7 кв.м., власником якої є [PERSON].. В той же день, 21.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки, згідно з яким відповідач доручив позивачу укласти від свого імені договір про прийняття зобов'язань, спрямованих на відчуження/придбання відповідачем нерухомого майна, а 26 лютого 2014 року позивачем від імені відповідача було укладено попередній договір із продавцем вибраної квартири [PERSON], згідно умов якого укладення та нотаріальне посвідчення основного договору купівлі-продажу квартири встановлено до 14 березня 2014 року. Однак, в подальшому відповідач та [PERSON] стали ухилятися від зустрічі в агентстві, перестали відповідати на телефонні дзвінки, в кінці березня 2014 року позивачу стало відомо про те, що відповідач все ж таки придбав зазначену квартиру, яка була вибрана агентством. Так, позивач зазначає, що [PERSON] все ж таки скористався послугами агентства, що підтверджується актами виконаних робіт, які відповідач відмовився підписати, але відповідач не оплатив вартість отриманих ним послуг, яка становить 24200 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався. В матеріалах справи наявне заперечення відповідача на позовні вимоги з проханням відмовити у задоволенні позову. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належала квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 20.08.2012 року. 24 січня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Агентство з торгівлі нерухомістю «ЄВРОПА» був укладений договір про надання послуг, за умовами якого [PERSON] передав позивачу ексклюзивне право представляти його інтереси на ринку нерухомості в пошуках покупця та сприянню в організації угоди по відчуженню квартири. 21 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, відповідно до пункту 1 якого, позивач зобов'язується надавати, а відповідач зобов'язується приймати та сплачувати інформаційно-консультаційні послуги в цілях підбору позивачем відповідачу квартири або майнових прав на квартиру для подальшого придбання відповідачем у власність. Даний договір сторони підписали, тим самим підтвердили виникнення у них обов'язків за цим договором. Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.2 укладеного між сторонами договору, інформаційно-консультаційні послуги надаються відповідачу двома етапами: 1) пошук, підбір, організація огляду об'єктів у відповідності до вимог відповідача. За результатом першого етапу укладається попередній договір, спрямований на відчуження-придбання майна; 2) підготовка, організація, супровід угоди відповідача з власником щодо придбання-відчуження підібраного об'єкту. Результатом другого етапу є договір по відчуженню об'єкта (договір купівлі-продажі, дарування, міни і т.п.) Вартість інформаційно-консультаційних послуг складає 18300 гривень, перший етап - 9150 грн. та другий етап - 9150 гривень. В той же день, 21 лютого 2014 року між сторонами по справі був укладений договір доручення, за умовами якого, відповідач доручає позивачу укласти договір про прийняття зобов'язання, спрямованого на відчуження-придбання квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Позивачем був представлений суду попередній договір від 24.02.2014 року, укладений між [PERSON] (продавець) та позивачем, який діяв в інтересах відповідача, за яким сторони зобов'язуються укласти договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості в строк та на умовах обумовлених в договорі. Також, позивач включив до матеріалів справи акт № 1 виконаних робіт до договору про надання інформаційно-консультаційних робіт від 21.02.2014 року, в пункті 2 цього акту зазначено, що позивачем надані та відповідачем прийняті послуги зазначені в п.1.2.1 договору від 21.02.2014 року («перший етап»), однак в акті відсутній підпис позивача та зазначено, що [PERSON] не з'явився на підписання акту. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п. 1.4 договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 21.02.2014 року, який був підписаний сторонами, відповідач повинен сплатити позивачу 9150 гривень до укладення попереднього договору. Так, суду не зрозуміло, як міг бути укладений попередній договір, а сплата послуг не здійснена, адже сплата вартості першого етапу передує укладенню попереднього договору. Саме з цих підстав, суд має сумніви, щодо достовірності тверджень позивача про порушення його прав з боку відповідача, в результаті якого позивач поніс збитки. Таким чином, у позивача відсутні будь-які належні та достовірні докази того, що він дійсно виконав всі взяті на себе зобов'язання по наданню інформаційних послуг, що включені були до першого етапу виконання договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 21.02.2014 року, а відповідач прийняв ці послуги. Крім того, відповідно до положень ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі основного договору. В першому пункті попереднього договору від 24.02.2014 року зазначено, що сторони зобов'язуються у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу квартири, а стаття 657 ЦК України чітко встановила імперативну вимогу про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, отже, й попередній договір повинен бути нотаріально посвідченим, інакше він визнається нікчемним, оскільки укладається не у відповідність закону. Відповідно до п.1.5 договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 21.02.2014 року: у разі відмови від огляду Об'єкту та / або відмови від укладення угоди, спрямованої на відчуження - придбання підібраного нерухомого майна (Об'єкта) та / або неможливості виконання інших умов даного договору, Замовник (відповідач по справі) зобов'язаний оплатити Виконавцю (позивач) вартість фактично наданих Виконавцем послуг, а також понесені у зв'язку з їх виконанням витрати. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та договір доручення, в якому вже був визначений об'єкт придбання, укладалися між сторонами в один день - 21 лютого 2014 року, тому, враховуючи також відсутність будь-яких достовірних доказів, суд не може встановити які саме фактичні послуги були надані позивачем та яку вартість вони складають. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач стверджує, що йому стало відомо, що нібито відповідач все ж таки придбав квартиру [ADDRESS], однак, матеріалами справи та в ході розгляду справи цей факт не знайшов свого підтвердження. Основний договір по придбанню-відчуженню квартири, укладення якого повинне було супроводжуватися позивачем, між відповідачем та [PERSON] не був укладений, відповідно й не був виконаний позивачем другий етап надання інформаційно-консультаційних послуг, що виключає обов'язок відповідача сплатити позивачу вартість надання цих послуг. З огляду на викладене, надавши оцінку всім представленим сторонами доказам та проаналізувавши норми законодавства, що регулюють такі відносини, суд не вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому не може їх задовольнити. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст. 213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 88 ЦПК України, не підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача, а саме кошти на сплату судового збору у сумі 243,6 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed