overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2002 року. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, сім'я розпалася з причини взаємного непорозуміння, сумісне господарство не ведеться, примирення бути не можливо. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]», яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 20 жовтня 2001 року. Мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, сім'я розпалася з причини взаємного непорозуміння, сумісне господарство не ведеться, примирення бути не можливо. Між ними вирішено питання, щодо проживання неповнолітніх дітей. У судове засіданні позивачка не з'явилася, але звернулася до суду з письмовою заявою у якій просить розглянути справу у її відсутності та розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач у судове засіданні не з'явився, але звернувся до суду з письмовою заявою у якій просить розглянути позовну заяву у його відсутність. З позовними вимогами позивачки згоден у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши заяви сторін та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 21 червня 1986 року неповнолітні діти відсутні. До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу. Сімя фактично не існує, спільне господарство не ведеться., шлюб фактично припинено із-за непорозуміння між подружжям. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши письмові заяви, про розірвання шлюбу, надані до суду сторонами і на поляганні на задоволенні позовних вимог, вивчивши матеріали позовної заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно\~\~ до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.\~ 105\~ч.3,\~112,\~113,\~114\~ч.2\~СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 22 жовтня 2005 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу вказавши, що подружнє життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння. Сімейні стосунки з відповідачем не підтримують, шлюбні відносини припинені, спільно не проживають. Вважає, що подальше спільне життя неможливе, сім'я фактично розпалася. Просить розірвати шлюб з відповідачем, та стягнути судові витрати. Відповідач позов визнав не заперечує проти розірвання шлюбу, надавши суду письмову заяву. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд вважає позов, таким який підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що вказані позивачем доводи є обґрунтованими, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 22 червня 2013 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Який проживає разом з відповідачкою. І знаходится на повному її утриманні. \~ Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, сім'я розпалася з причини взаємного непорозуміння, сумісне господарство не ведеться, примирення бути не можливо. Між ними вирішено питання, щодо проживання неповнолітньої дитини. Шлюбні відносини припиненні з грудня 2013 року. \~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні позивач надав заяву і просить розглянути справу в їх відсутність у звязку з тим, що вони проживають в зоні АТО. \~\~\~\~\~\~ Суд, вивчивши заяви сторін та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно\~\~ до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 23 жовтня 1999 року. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], які проживають з батьком [PERSON]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу вказавши, що подружнє життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння. Сімейні стосунки з відповідачем не підтримують, шлюбні відносини припинені, спільно не проживають. Вважає, що подальше спільне життя неможливе, сім'я фактично розпалася. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає позов, таким який підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що вказані позивачем доводи є обґрунтованими, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 23 лютого 2010 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу вказавши, що подружнє життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння. Сімейні стосунки з відповідачем не підтримують, шлюбні відносини припинені, спільно не проживають. Вважає, що подальше спільне життя неможливе, сім'я фактично розпалася. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає позов, таким який підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що вказані позивачем доводи є обґрунтованими, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 24 січня 2003 рокуз Мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON],[INFO]. На даний час діти проживають з пиоживачем і находяться на його повному утриманю. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, сім'я розпалася з причини взаємного непорозуміння, сумісне господарство не ведеться, примирення бути не можливо. Між ними вирішено питання, щодо проживання неповнолітніх дітей.Шлюбні відносини припиненні з червня 2014 року. У судовому засіданні позивач надав заяву і просить розглянути справу в їх відсутність у зв'язку з тим, що вони проживають в зоні АТО. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши заяви сторін та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 25 квітня 2009 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу вказавши, що подружнє життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння. Сімейні стосунки з відповідачем не підтримують, шлюбні відносини припинені, спільно не проживають. Вважає, що подальше спільне життя неможливе, сім'я фактично розпалася. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, надав суду письмову заяву. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд вважає позов, таким який підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що вказані позивачем доводи є обґрунтованими, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 26 січня 2001 року. Мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, сім'я розпалася з причини взаємного непорозуміння, сумісне господарство не ведеться, примирення бути не можливо. Між ними вирішено питання, щодо проживання неповнолітніх дітей. У судовому засіданні позивачка надала пояснення згідно позовної заяви та просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши заяви сторін та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved