Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування на загальну суму 535,29 грн., посилаючись на те, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: [ADDRESS], власником якої є відповідачка. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що свої обов'язки по теплопостачанню даного жилого будинку, в якому проживає відповідачка, він виконує належним чином, але відповідачка не оплачує за отриману нею комунальну послугу з централізованого опалення місць загального користування, в зв'язку з чим виникла вищевказана заборгованість. Під час розгляду справи представник позивача уточнив, що плата нараховується за опалення місць загального користування - лише за опалення підвального приміщення, де розміщена розподільча система трубопроводів, по яких подається теплова енергія до квартир будинку. Відповідачка позов визнала частково, в межах строку позовної давності та надала суду письмову заяву, в якій просить суд до позовних вимог застосувати строк позовної давності. Позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661 виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання є КП «Смілакомунтеплоенерго». Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 651 внесені зміни до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661, яким виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання замість КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено ТОВ «Сміла Енергоінвест». Відповідно до п. 28 Правил, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Договір на постачання теплової енергії сторонами не укладався, але сам факт відсутності укладеного сторонами договору при наявності фактичного надання послуг виконавцем та отримання їх споживачем не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України, п.п. 1-5 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст. 21 ЗУ «Про житло-комунальні послуги» обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони - як на виконавця, так і на споживача. Оскільки житло відповідачки знаходиться в багатоквартирному будинку, відповідачка зобов'язана нести всі витрати по утриманню та обслуговуванню будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже, оплачувати ці послуги згідно з діючими тарифами. Враховуючи трирічний строк позовної давності, про застосування якого просила у своїй заяві відповідачка, суд вважає, що розрахунковий період з жовтня 2010 року по червень 2012 року включно перебуває за межами строку позовної давності, і в цій частині позовних вимог у відповідності з ч.4 ст. 267 ЦК України слід відмовити. До стягнення підлягає сума заборгованості за період з липня 2012 року по лютий 2015 року включно і відповідно до розрахунку, наданого позивачем, становить 218,36 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволених вимог, що становить 99,39 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 67,68 ЖК України, ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: partial