Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» звернулось до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500013942 від 18.06.2007року в сумі 24873, 24 грн. Мотивує свої вимоги тим, що 27 вересня 2007 р. ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення права вимоги боргу. Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору Цедент відступає Цесіонареві а Цесіонарій набуває право вимоги боргу до осіб, які є позивальниками Банку за укладеними кредитним договорами та компенсує вартість такого боргу Цеденту. За п. 2 Договору вимоги та ст. 514 Цивільного кодексу України, Цесіонарій набуває всі права вимоги як до Боржників, так і до кожного Боржника, а також всі права щодо забезпечення виконання кожним Боржником своїх зобов'язань, які належать Цеденту за договорами про надання кредиту на момент набуття Договором вимоги чинності, в тому числі, в порядку та на умовах, що передбачені договором про надання кредиту, вимогати сплати неустойки, інших виплат тощо. 14.07.2010 року ТОВ «Кредитні ініціативи та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали договір факторингу. П. 2.1. Договору Факторингу, Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові своє Право Вимоги до боржників за кредитним договором. 18.06.2007 ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали Кредитний договір № 500013942 відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 2000,00 доларів США. У судові засідання представник позивача не прибув, був повідомлений належним чином про час і дату судових засідань. Подав заяву про проведення судового розгляду справи без участі його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, позов не визнав, надав суду письмові заперечення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, в своїх поясненнях посилався на надані в судовому засіданні письмові заперечення на позовну заяву, недоведеність позовних вимог. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно положень норм Цивільного - Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного - Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного - Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 18 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500013942. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп» в своєму позові заявляє, що між ЗАТ «Альфа - Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» 27 вересня 2007 року було укладено договір відступлення права вимоги боргу. Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору Цедент відступає Цесіонареві а Цесіонарій набуває право вимоги боргу до осіб, які є позивальниками Банку за укладеними кредитним договорами та компенсує вартість такого боргу Цеденту. 14.07.2010 року ТОВ «Кредитні ініціативи та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» уклали договір факторингу. П. 2.1. Договору Факторингу, Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові своє Право Вимоги до боржників за кредитним договором. Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Стаття 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачає право надавати фінансові послуги лише фінансовим установам, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності. Фінансовими установами є юридичні особи, які відповідно до закону надають одну чи декілька фінансових послуг та які внесені до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. В силу ч. 2. ст. 517 Цивільного кодексу України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. З огляду на наведені вище норми , за клопотанням представника відповідача судом було витребувано у позивача для огляду в судовому засіданні оригінали акту приймання - передачі реєстру боржників від 14 липня 2010 року, оригінал договору факторингу від 14 липня 2010 року, укладений між ТОВ «Кредит - колекшн груп» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Вимоги суду були проігноровані. Поштовим відправленням було отримано витяг з договору факторінгу від 14 липня 2010 року та витяг з додатку № 1 до цього договору. Аналізуючи надані позивачем докази, суд зауважує на те, що зазначені документи містять явні ознаки монтажу з використанням технічних засобів. Крім того , надані копії не завірені належним чином, а містять лише печатку товариства та штамп із незаповненими реквізитами, що містяться на ньому. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що надані суду витяг із договору факторингу від 14 липня 2014 року та додатку № 1 до нього є недопустимими доказами. Крім того у третьої особи - Закритого акціонерного товариства «Альфа - банк» судом були витребувані для огляду в судовому засіданні оригінал кредитного договору № 500013942 від 18 червня 2007 року та оригінал договору відступлення права вимоги боргу від 27 вересня 2007 року, укладений між ЗАТ «Альфа - банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Витребувані судом документи надані не були з посиланням на наявність банківської таємниці. Позивачем з метою реалізації, наданих йому процесуальних прав, не було заявлено клопотання про розкриття банківської таємниці та витребування документів в обґрунтування заявлених вимог. З урахуванням викладеного , суд вважає, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні за кредитним договором № 500013942 від 18.06.2007. Окрему увагу суд приділяє і тій обставині, що позивачем не надано обґрунтування суми заявлених позовних вимог. Так, зазначена в позові сума 24873, 24 гривень є, на думку позивача, еквівалентною зобов`язанням відповідача за кредитним договором у доларах США. Однак, жодного доказу або клопотання про його витребування на підтвердження співвідношення суми у валюті зобов`язання до суми позовних вимог, - не надано.

Outcome: dismissed