Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобалфінанс Проект» (далі ТОВ «Глобалфінанс Проект», позивач) в особі директора Шульги О.О., звернулось до Макарівського суду із позовом до державного реєстратора Макарівської районної державної адміністрації Київської області Заріцької Вікторії Василівни (далі державний реєстратор, відповідач-1), [PERSON] , (далі відповідач-2), [PERSON] , (далі відповідач-3), в якому вказало, що 26.02.2008 року між ПАТ «Комерційний Банк «Даніель» та [PERSON] , був укладений кредитний договір №1243-04-КЗЖ-Т і того ж дня, в забезпечення виконання умов вказаного договору банком з [PERSON] , було укладено договір поруки №1153-04. 23.05.2009 року [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2010 року по справі № 2-908/10 з [PERSON] , [PERSON] , солідарно стягнуто на користь ПАТ «Комерційний Банк «Даніель» 1366692 грн., 94 коп., заборгованості, 1700 грн., судового збору та 120 грн., витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва по справі № 6/754/59/18 від 15.02.2018 року було замінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-908/10, а саме кредитора ПАТ «Комерційний Банк «Даніель» на його правонаступника ТОВ «Глобалфінанс Проект». Новим кредитором було встановлено, що [PERSON] , має у власності земельну ділянку кадастровий номер: 3222782600:05:042:0061, яка належить їй на підставі акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 510791 від 20.02.2008 року, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2007 року № 10724. Крім того, на вказаній земельній ділянці знаходиться об`єкт незавершеного будівництва - двоповерхова будівля орієнтованою площею 150 кв.м. Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно вищенаведений об`єкт незавершеного будівництва зареєстрований в реєстрі 13.05.2008 року, реєстраційний номер майна: 23215294, будівництво розпочате в 2007 році, відсоток готовності - 89 %, загальна вартість нерухомого майна 189661,0 грн. 03.06.2019 року приватним виконавцем Мельниченком О.В., відкрито виконавче провадження №59251513 з примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2010 року про стягнення з [PERSON] , заборгованості, після чого [PERSON] , змінила прізвище на дівоче - « [PERSON] ». 31.10.2019 року позивачеві стало відомо, що земельна ділянка кадастровий номер: 3222782600:05:042:0061, яка належала [PERSON] , була 17.10.2019 року перереєстрована на [PERSON] , за договором 11 річної давності. Так, згідно інформаційної довідки № 187080780 від 31.10.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 17.10.2019 року Державний реєстратор Заріцька Вікторія Василівна Макарівської районної державної адміністрації Київської області, внесла запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 33773304 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер: 3222782600:05:042:0061, площею 0,08 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1942060032227. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49274456 від 22.10.2019 року. Відповідно до рішення про державну реєстрацію власником вказаної земельної ділянки стала [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №3439 від 27.06.2008 року. Позивач вважає вказане рішення державного реєстратора протиправним, незаконним, таким, що підлягає скасуванню, вказуючи наступне. Державним реєстратором розглянуто заяву про державну реєстрацію з грубим порушенням п.6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» яке полягає в тому, що реєстрація проведена за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, оскільки 03.06.2019 року приватним виконавцем Мельниченком О.В., у межах виконавчого провадження 59251513 винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON] . Крім того, в реєстрі заборон містилися інші обтяження: від 23.10.2013 року - номер запису про обтяження: 3007186; Державний реєстратор: [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ. Підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 39904563, виданий 25.09.2013 року, видавник: ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві; від 12.03.2011 року - номер запису про обтяження: 10929292; реєстратор: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 23918436 від 18.01.2011 року. Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві. Крім того, державним реєстратором розглянуто заяву про державну реєстрацію з порушенням п. 12 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яке полягає в тому, що під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, нею належним чином не перевірено та не встановлено, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою ( [PERSON] , ІПН: [NUMBER] ), яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчим провадженням 59251513. Крім того, запис про державну реєстрація права власності на землю внесений реєстратором на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №3439 від 27.06.2008 року, а не на підставі державного акту на право власності на землю, що є порушенням вимог п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач вказує, що рішення державного реєстратора, яким перереєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 3222782600:05:042:0061 від [PERSON] , на [PERSON] , фактично унеможливлює виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі № 2-908/10, чим порушує права позивача на «обов`язковість виконання судових рішень» та його законні інтереси як сторони виконавчого провадження щодо задоволення вимог за рахунок майна боржника. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Макарівської районної державної адміністрації Київської області Заріцької В.В., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 49274456 від 22.10.2019 року на земельну ділянку кадастровий номер 3222782600:05:042:0061, площею 0,08 та, зареєстрованої у власність [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1942060032227, номер запису про право власності 33773304 від 17.10.2019 року. Ухвалою суду від 03.02.2020 року позовну заяву ТОВ «Глобалфінанс Проект» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач-1 копію ухвали суду від 03.02.2020 року отримала 05.02.2020 року, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, будь-яких заяв, клопотань суду не заявляла. Відповідач-2 відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, будь-яких заяв, клопотань суду не заявляла. Відповідач-3 у встановлений судом строк, з урахуванням ухвали суду від 14.02.2020 року, яким представникові [PERSON] , - адвокату Живазі О.В., було продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву, та у встановленому процесуальним законом порядку було подано відзив на позов, в якому [PERSON] , проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі, просила у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] , в особі представника адвоката Живаги О.В., зазначила, що дійсно, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає підставу для відмови у державній реєстрації прав, зокрема коли наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Однак, така відмова може мати місце, коли зареєстровані обтяження на конкретне нерухоме майно (земельну ділянку), речові права на яке реєструються. В той же час, державним виконавцем було внесено обтяження стосовно суб`єкта правовідносин, а не стосовно конкретного нерухомого майна, яке їй належало, в тому числі і земельної ділянки, відповідно рішення про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку за [PERSON] , державним реєстратором прийнято правомірно, оскільки ніяких обтяжень (арештів, заборон) стосовно конкретної земельної ділянки в реєстрі не було ні на момент її придбання, ні на момент проведення державної реєстрації права власності. Крім того, відповідач-3 вказує, що посилання позивача на порушення державним реєстратором вимог п.12 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є необґрунтованим, оскільки доказів перебування [PERSON] , у Єдиному реєстрі боржників суду не надано. Також відповідач-3 зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно може проводитися і на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Окрім того відповідно ст. 29 цього ж Закону визначає особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 року. При цьому п. 2 ч. 1 вказаної норми встановлено, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого в результаті переходу права власності та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє свої права. Таким чином рішення державного реєстратора про здійснення державної реєстрації права власності за [PERSON] , на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу є правомірним. Також відповідач вказує, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В свою чергу ст. 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач жодним чином не оспорює підставу права власності [PERSON] , на вказану земельну ділянку - договір купівлі-продажу від 27.06.2008 року після вчинення якого\~ цивільні права та обов`язки [PERSON] , щодо відчуженого майна припинилися. Позивач, в установлений судом строк та у відповідності до процесуального порядку, подав відповідь на відзив, в якому вважає заперечення відповідача-3 необґрунтованими, такими, що не спростовують доводів позивача, а тому просив суд їх відхилити. Заперечення на відповідь на відзив позивача від відповідача-3 у встановлений судом строк до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України розгляд справи здійснюється на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 23.05.2009 року [PERSON] , КНОКПП [NUMBER] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , паспорта серії [NUMBER] , довідок про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с. 8-10). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2010 року у справі № 2-908/10р., з [PERSON] , [PERSON] , солідарно стягнуто на користь ВАТ «КБ «Даніель» 1 366 692,94 грн., заборгованості, 1700 грн., судового збору та 120 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 11). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2018 року у справі № 2-908/10 було замінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-908/10, а саме кредитора ВАТ «Комерційний Банк «Даніель» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобалфінанс Проект» (а.с. 12-13). 03.06.2019 року приватним виконавцем Мельниченком О.В., відкрито виконавче провадження №59251513 з примусового виконання виконавчого листа №754/1026016-ц від 08.05.2019 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , заборгованості у розмірі 1 366 692,94 грн., заборгованості, 1700 грн., судового збору, 120 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с. 19). 03.06.2019 року приватним виконавцем Мельниченком О.В., у межах виконавчого провадження №59251513 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої на все рухоме майно [PERSON] , [INFO] , накладено арешт (а.с. 22). 27.09.2019 року приватним виконавцем Мельниченком О.В., у межах виконавчого провадження №59251513 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме змінено назву боржника у виконавчому провадження з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Підставою вказаної дії став витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені №00024078331 від 27.09.2019 року, з якого вбачається, що 18.12.2018 року [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 20). Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру боржників, наданого позивачем, станом на 05.11.2019 року [PERSON] , перебуває у вказаному реєстрі як боржник за виконавчим провадженням №59251513, відкритим приватним виконавцем Мельниченком О.В., з виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва (а.с. 21). Як вбачається із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна від 12.03.2011 року цього дня зареєстровано арешт всього нерухомого майна [PERSON] , без ідентифікаційного коду за релігійними переконаннями. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 23918436 від 18.01.2011 року; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві; номер запису про обтяження: 10929292; реєстратор: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (а.с. 15 зворот). Як вбачається із Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 23.10.2013 року вчинено запис про арешт нерухомого майна [PERSON] - обтяження за номером: 3007186; Державний реєстратор: [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ; підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 39904563, видана 25.09.2013 року, видавник: ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві (а.с. 16).\~ Судом також встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №510791 від 20.02.2008 року, [PERSON] , була власником земельної ділянки кадастровий номер: 3222782600:05:042:0061, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007 року № 10724 (а.с. 14). Крім того, на вказаній земельній ділянці знаходиться об`єкт незавершеного будівництва - двоповерхова будівля орієнтованою площею 150 кв.м., будівництво розпочате в 2007 році, відсоток готовності - 89 %, загальна вартість нерухомого майна 189661,0 грн. Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно вищенаведений об`єкт незавершеного будівництва зареєстрований в реєстрі 13.05.2008 року, реєстраційний номер майна: 23215294 (а.с. 18). 17.10.2019 року Державний реєстратор Заріцька Вікторія Василівна Макарівської районної державної адміністрації Київської області, внесла запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №33773304 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер: 3222782600:05:042:0061, площею 0,08 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1942060032227. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49274456 від 22.10.2019 року. Відповідно до рішення про державну реєстрацію власником вказаної земельної ділянки стала [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №3439 від 27.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. Вказане підтверджується інформаційною довідкою № 187080780 від 31.10.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 23). Вирішуючи вимоги за даним позовом суд керується наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічну презумпцію закріплено у ст. 15 ЦК України. Способи захисту порушених прав визначені ст. 16 ЦК України, відповідно до якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так предметом даного позову є правомірність реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем, яку вона набула за договором купівлі-продажу. Цивільний кодекс визначає презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи\~ № 911/1902/19. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на спірний об`єкт і чи може бути це право оспорене у порядку, встановленому законом, визначеному позивачем. Так, підставою звернення позивача з даним позовом є захист його майнового права та інтересу на виконання судового рішення за рахунок нерухомого майна, що належить боржникові, які в даному випадку, можуть бути реалізовані шляхом повернення у власність відповідача-2 земельної ділянки, яка була нею відчужена за договором купівлі-продажу на користь відповідача-3. Порушення свого права позивач вбачає в оформленні шляхом здійснення державної реєстрації у 2019 році речового права на спірне майно за відповідачем-3. Отже, за змістом заявленого позову позивач оспорює перехід права власності на нерухоме майно від відповідача-2 до відповідача-3. Верховний Суд неодноразово зазначав, що особа набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. У постанові від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині 1 статті 317 ЦК України, у тому числі й право володіння. У період з 2008 по 2019 роки (тобто з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та\~ до моменту реєстрації права власності на неї за відповідачем-3) законодавство, яким врегульовано порядок оформлення речових прав на нерухоме майно, неодноразово змінювалось, проте зі збереженням законодавцем загальних вимог щодо обов`язковості здійснення державної реєстрації речового права, тобто визнання правопорядком, як завершальної стадії юридичного складу набуття особою права власності на нерухоме майно. Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Близький за змістом правовий висновок неодноразово сформульований Верховним Судом, зокрема в постановах від 27.06.2018 у справі №\~\~ 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі №\~\~ 909/472/18, від 29.04.2020 у справі №\~\~ 911/1455/19. Також такий висновок висловлений у постановах ВП ВС від 29.05.2019 року у справі №367/2022/15 (14-376цс18) та від 04.09.2018 року у справі №915/127/18 (12-184гс18). Наведене є втіленням запровадженого в Україні у сфері обігу нерухомості «принципу внесення», в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації. Відповідний правовстановлюючий документ (правочин, договір, акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) відбувається в момент внесення до реєстру відповідного запису про державну реєстрацію отриманого речового права. Судом встановлено, що підставою державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку є укладений між [PERSON] , та [PERSON] , договір купівлі-продажу земельної ділянки №3439 від 27.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. Позивач, стверджуючи про неправомірність реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем-3 не порушував питання правомірності укладення вказаного договору. Суд звертає увагу, що в даному випадку позивач оспорює право власності відповідача-3 на земельну ділянку, яку вона придбала у відповідача-2, при цьому існує не вирішений у встановленому порядку, зокрема із застосуванням визначеного ЦК України механізму оспорення укладеної угоди між відповідачами як підстави виникнення права власності, спір про законність набуття права власності на об`єкт нерухомого майна. Проте позивач шляхом подання даного позову намагається оспорити право власності відповідача виключно у площині здійснення похідних реєстраційних дій щодо майна. Зазначене з огляду на визначений законодавством порядок набуття речових прав на нерухомість та принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) унеможливлює вирішення такого спору судом по суті при розгляді заявлених позовних вимог. З наведених підстав суд не оцінює наведені позивачем, як на його думку, порушення, вчинені державним реєстратором при реєстрації за відповідачем-3 права власності на спірну ділянку, оскільки в даному випадку це не має правового значення. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову згідно заявлених вимог, оскільки позивач в межах розгляду даного спору не заявляв вимог щодо недійсності договору купівлі-продажу, укладеного між відповідачами, як підстави виникнення права власності відповідача-3 на спірну земельну ділянку, з метою чого і було подано даний позов і що державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за вказаним договором порушує права позивача. Більше того, задоволення заявленого позову без вирішення питання дійсності угоди, укладеної між відповідачами, не тільки не матиме наслідком поновлення прав позивача, а й призведе до стану правової невизначеності щодо спірного нерухомого майна внаслідок вилучення з державного реєстру відповідного реєстраційного запису щодо власника цього майна. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення. Також суд звертає увагу позивача, що в даному спорі позивачем жодних вимог до відповідача [PERSON] , не заявлено, хоча вона і зазначена у складі відповідачів. Крім того, з огляду на вимоги ст. 46, 47 ЦПК України державний реєстратор Макарівської районної державної адміністрації Київської області Заріцька Вікторія Василівна не має цивільної процесуальної правосуб`єктності, відповідно не може бути належним відповідачем у спорі. З огляду на відсутність відповідних клопотань позивача про заміну неналежного відповідача належним та відсутність у суду можливості самостійно здійснити таку заміну, справа розглядалася за суб`єктним складом, визначеним позивачем. Щодо юрисдикції спору, то слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду вже вирішувала питання щодо предметної юрисдикції у подібних правовідносинах (постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 915/1377/17, від 29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17, від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а). У вказаних судових рішеннях Велика Палата ВС дійшла висновку, що спір про скасування дій та рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою є приватноправовим і залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови у позові судовий збір з відповідачів не стягується і покладається на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, а також постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed