Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 21 травня 2008 року в розмірі 73132 (сімдесят три тисячі сто тридцять два) долари 12 центів США, що еквівалентно 584545 (п'ятсот вісімдесят чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять) гривень 04 копійки, також, з метою задоволення позовних вимог, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту від 21 травня 2008 року просять звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 21 травня 2008 року, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 50,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є приватною спільною частковою власністю відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках та встановити спосіб реалізації нерухомого майна, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» і встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. При цьому представник позивача посилається на те, що 21 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) №11347877000 за умовами якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 52 700 (п'ятдесят дві тисячі сімсот) доларів США, на строк не пізніше 21 травня 2015 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки б/н від 21 травня 2008 року, що посвідчений 21 травня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 2409, згідно з яким відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку двокімнатну квартиру, загальною площею 50,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є приватною спільною частковою власністю іпотекодавців в рівних частках. За умовами зазначеного договору, у разі порушення будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Позивач зазначив, що 13 лютого 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей- Колект» було укладено договір Факторингу №2, та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими АТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей- Колект» своє право грошової вимоги до боржника. ТОВ «Кей- Колект» набув права вимагати погашення заборгованості за даним кредитним договором. Відповідно до п.1.4 договору факторингу одночасно з відступленням прав Вимоги до Фактора переходять усі права банку за всіма договорами забезпечення. В зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 гривень. Представник позивача до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 21 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року перейменоване на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) №11347877000 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 52 700 (п'ятдесят дві тисячі сімсот) доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 21 травня 2015 року, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених договором. Сторони досягли згоди, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки визначеної за користування кредитом. Згідно до умов кредитного договору, позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтнетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 975 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 21 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору. Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON], не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ст. 192 ЦК встановлено, що законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня, у зв'язку з чим основна сума боргу підлягає стягненню в гривневому еквіваленті. Згідно розрахунку, станом на 11 березня 2013 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 73 132 (сімдесят три тисячі сто тридцять два) долари 12 центів США, що еквівалентно 584 545 (п'ятсот вісімдесят чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять) гривень 04 копійки, з яких: кредитна заборгованість - 45 592,09 долари США, що еквівалентно 364 417 (триста шістдесят чотири тисячі чотириста сімнадцять) гривень 58 копійок; - заборгованість по процентам - 27 540,03 доларів США, що еквівалентно 220 127 (двісті двадцять тисяч сто двадцять сім) гривень 46 копійок. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки б/н від 21 травня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 2409. Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки іпотекодавці передали в іпотеку двокімнатну квартиру, загальною площею 50,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є приватною спільною частковою власністю іпотекодавців в рівних частках, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 квітня 2004 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, згідно з розпорядженням органу приватизації від 13 квітня 2004 року №181402, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за №19-19034, та зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 16 квітня 2004 року, номер запису 480 в книзі 525пр-88. Реєстраційний номер об'єкта 11360678 в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно з п. 4.1.,4.2.1. договору іпотеки у разі порушення будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк і термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього ж Закону, якою встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо це передбачено в рішенні суду. Судом також встановлено, що 13 лютого 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей- Колект» було укладено договір Факторингу №2, та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими АТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до боржника. ТОВ «Кей-Колект» набув права вимагати погашення заборгованості за даним кредитним договором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п.1.4 договору факторингу одночасно з відступленням прав Вимоги до Фактора переходять усі права банку за всіма договорами забезпечення. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору в розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривна, також підлягають задоволенню.

Outcome: approved