Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БМ «Дистрибушн Плюс» (далі - позивач) звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 173 183,87 грн., в тому числі 62 013,53 грн. курсової різниці, 7 433,61 грн. 3 % річних, 40 364,75 грн. інфляційних втрат, 63 371,98 грн. пені. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором поставки № 554/02/17 від 20.02.2017 року в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений товар. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі 758/2941/18, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 04.06.2018 через відділ діловодства Подільського районного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечував проти стягнення курсової різниці з огляду на те, що позивач не виставляв рахунки відповідачу з визначенням сум по кожному з етапів оплати з використанням розрахунку курсової різниці, передбаченої Договором. Крім того, згідно умов Договору відповідач не зобов'язаний самостійно перерахувати розмір плати за товар з урахуванням зміни курсу євро до гривні на день оплати. У поданому відзиві відповідач заперечував проти стягнення інфляційних втрат, посилаючись на те, що у випадку порушення зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Відповідач не погодився із заявленими до стягнення сумами пені та 3 % річних та надав власний розрахунок пені та 3 % річних. 18.06.2018 року через відділ діловодства Подільського районного суду міста Києва від відповідача надійшов уточнений розрахунок пені та 3 % річних. 26.10.2018 року через відділ діловодства Подільського районного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечував проти наведених доводів відповідача, зазначених у відзиві. У судовому засіданні 14.11.2018 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надав уточнений розрахунок пені. Представник відповідача у судовому засіданні 14.11.2018 року проти позову заперечив та зазначив, що позивачем надано невірний розрахунок пені та 3 % річних. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.02.2017 року між фізичною особою [PERSON] (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ «Дистрибушн Плюс» (далі - постачальник) укладено Договір поставки № 554/02/17 (далі - Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується поставити устаткування в асортименті, кількості і за ціною, вказаною в Специфікації (Додаток № 1 до Договору), а покупець зобов'язуються прийняти та оплатити таке устаткування на умовах цього Договору. Згідно Специфікації (Додаток № 1 до Договору) постачальник зобов'язався поставити покупцю наступне устаткування: піч подова Omega2, розстоєчна шафа BFC 46 на 4 візка 400*600 мм (Bongard) загальною вартістю 1 258 572,97 грн., в тому числі ПДВ 209 762,16 грн. Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що виходячи з обмінного курсу гривні до євро на день підписання Договору, загальна ціна устаткування за Договором складає урахуванням ПДВ - 1 258 572,97 грн., що складає еквівалент у розмірі 43 407,60 євро. Відповідно до п. 2.2. Договору оплата за Договором проводиться в безготівковому порядку платіжними дорученнями на поточний рахунок постачальника, у наступному порядку: 2.2.1. Перший етап: покупець оплачує 30 % від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 377 571,90 грн., що складає еквівалент у розмірі 13 022,28 євро до 28.02.2017 року. 2.2.2. Другий етап: покупець оплачує 30 % від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 377 571,89 грн., що складає еквівалент у розмірі 13 022,28 євро до 17.03.2017 року. 2.2.3. Третій етап: покупець оплачує 20 % від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 251 714,59 грн., що складає еквівалент у розмірі 8 681,52 євро до 17.04.2017 року. 2.2.4. Четвертий етап: покупець оплачує 20 % від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 251 714,59 грн., що складає еквівалент у розмірі 8 681,52 євро до 17.05.2017 року. Пунктом 2.4. Договору сторони погодили, що гривневий еквівалент ціни устаткування, зазначеного у специфікації, розраховується по курсу євро, який вираховується згідно даних, взятих з веб сторінки УкрДілінг Українського міжбанківського ринку та вирахуваних за наступною формулою: Е=(BID+ASK):2+1%, де Е - курс валюти, BID та ASK - відповідні значення наведені у колонці EUR. Курс EUR з розрахунку на день оплати не може бути менш ніж курс EUR на день підписання Договору. На день підписання Договору курс 1 євро дорівнює 28,9943 грн. На день підписання, загальна ціна Договору складає 43 407,59 євро. Розрахунок між сторонами проводиться тільки в національній валюті України - гривні. У разі збільшення курсу євро до гривні на день оплати, постачальник сповіщає покупця своїм письмовим листом-повідомленням, де наводить розрахунок щодо збільшення сум на оплату за рахунком фактурою. Надісланий покупцю рахунок-фактура та лист-повідомлення із зазначеною сумою на оплату у зв'язку із зростанням курсу євро та датою відправки є підставою для зміни ціни устаткування та наступної оплати. Устаткування, згідно Специфікації до цього Договору, переходить у власність покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної (п. 2.5. Договору). Згідно п. 3.1.1. Договору постачальник зобов'язаний поставити покупцю устаткування, узгоджене в Специфікації до 07.03.2017 року, за умови оплати покупцем першого етапу оплату, передбаченого в п. 2.2.1. цього Договору. Відповідно до п. 3.2.1. Договору покупець зобов'язаний провести повну оплату відповідно до п. 2.2.1., п. 2.2.2., п. 2.2.3, п. 2.2.4. цього Договору, з урахуванням умов зазначених п. 2.4. цього Договору, прийняти устаткування, вказане в Специфікації, з обов'язковим підписанням видаткових накладних та/або інші документи, які засвідчують факт поставки устаткування або надання мотивованої відмови в їх підписанні. Постачання вважається повністю здійсненим після підписання сторонами видаткових накладних (п. 6.2. Договору). Даний Договір починає діяти з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 9.5. Договору). На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товару на загальну 1 258 572,97 грн., що підтверджується видатковою накладною № 111 від 19.05.2017 року. Відповідно до п .2.2. Договору відповідач зобов'язався сплатити позивачу: 377 571,90 грн. до 28 лютого 2017 року; 377 571,89 грн. до 17 березня 2017 року; 251 714,59 грн. до 17 квітня 2017 року; 251 714,59 грн. до 17 травня 2017 року. Згідно наданих позивачем копій платіжних доручень та виписок з рахунку (копії наявні у матеріалах справи), відповідач сплатив: Перший етап: -300 000 грн. 03.03.2017; -77 571,90 грн. 14.03.2017. Другий етап: -377 571,89 грн. 23.03.2017. Третій етап: -50 000 грн. 16.06.2017; -100 000 грн. 06.09.2017; -50 000 грн. 15.09.2017; -50 000 грн. 29.09.2017; -1 714,59 грн. 30.10.2017; Четвертий етап: -18 285,41 грн. 30.10.2017; -100 000 грн. 01.12.2017; -133 429,18 грн. 28.12.2017. Таким чином, відповідач здійснив повну оплату устаткування згідно договору, однак сплату грошових коштів здійснював з порушенням строків, що стало підставою для звернення до нього з даним позовом. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Матеріалами справи підтверджується поставка відповідачу устаткування у повному обсязі. Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 2.2. Договору оплата за Договором проводиться в безготівковому порядку платіжними дорученнями на поточний рахунок постачальника 4-ма етапами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Внесені відповідачем кошти зараховувались почергово позивачем в рахунок етапів платежів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснювалось погашення заборгованості у наступному порядку: Перший етап: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів прострочення 377571.9001.03.2017 - 02.03.20172 77571.9003.03.2017 - 13.03.201711 Другий етап: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів прострочення 377571.8918.03.2017 - 22.03.20175 Третій етап: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів прострочення 251714.5918.04.2017 - 15.06.201759 201714.5916.06.2017 - 05.09.201782 101714.5906.09.2017 - 14.09.20179 51714.5915.09.2017 - 28.09.201714 1714.5929.09.2017 - 29.10.201731 Четвертий етап: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів прострочення 251714.5918.05.2017 - 29.10.2017165 233429.1830.10.2017 - 30.11.201732 133429.1801.12.2017 - 27.12.201727 Судом встановлено, що відповідачем порушено строки, встановлені договором поставки щодо своєчасної сплати коштів за поставлений товар. Таким чином, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 7.3. Договору за порушення термінів оплати, передбачених п. 2.2.1., п. 2.2.2., п. 2.2.3, п. 2.2.4. даного Договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, розрахованої від несплаченої суми, за кожен день прострочення. Здійснивши перерахунок пені, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 61 858,89 грн. за розрахунком суду. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Здійснивши перерахунок 3% річних, суд вважає його обґрунтованим і арифметично правильним, та з боку відповідача не спростованим, у зв'язку з чим останні підлягають стягненню в розмірі 7 433,61 грн. За розрахунком суду заявлений до стягнення розмір інфляційних втрат є більшим, однак враховуючи, що у суду відсутні повноваження виходити за межі заявлених позовних вимог, вимоги про стягнення 40 364,75 грн. підлягають задоволенню. Судом не взято до уваги твердження відповідача про те, що визначивши порядок сплати грошових коштів з прив'язкою до еквіваленту в євро, сторони вже заклали у ціну послуги захист від інфляції, оскільки стягнення грошових коштів у даному спорі відбувається без прив'язки до еквіваленту в євро. Стосовно вимог про стягнення з відповідача 62 013,53 грн. курсової різниці суд зазначає наступне. Згідно п. 2.4. Договору у разі збільшення курсу євро до гривні на день оплати, постачальник сповіщає покупця своїм письмовим листом-повідомленням, де наводить розрахунок щодо збільшення сум на оплату за рахунком фактурою. Надісланий покупцю рахунок-фактура та лист-повідомлення із зазначеною сумою на оплату у зв'язку із зростанням курсу євро та датою відправки є підставою для зміни ціни устаткування та наступної оплати. У матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу рахунків-фактур та листів-повідомлень на оплату у зв'язку із зростанням курсу євро. Таким чином, підстави для зміни ціни устаткування відсутні. Крім того, вимога про сплату курсової різниці була заявлена позивачем після повного виконання Договору, що суперечить ч. 3. ст. 632 ЦК України, згідно якої зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ «Дистрибушн Плюс» до [PERSON] підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 433,61 грн. як 3% річних, 40 364,75 грн. інфляційного збільшення боргу, 61 858,89 грн. пені за несвоєчасне внесення платежів. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial