Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011. Позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] мотивуючи тим, що подружні відносини між ними не склалися, вони втратили почуття любові один до одного. З 2016 року вони проживають окремо, припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що їхній шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно і поновити її не можливо, примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб розірвати. Також просить відшкодувати їй розмір понесених судових витрат, орієнтований розмір яких на день подання позову становить 2704,80 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] проти чого представник позивача не заперечує. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки з матеріалів позову встановлено, що сторони з 2016 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, спір відносно майна відсутній. Позивач втратила почуття любові і поваги до чоловіка, заперечує примирення. Відповідач жодних клопотань чи відзиву проти позову не надіслав, хоч належним чином повідомлявся про розгляд справи. За таких обставин суд дійшов висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження такого суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та транспортні витрати, суд зазначає наступне. Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Лише наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц. Однак позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу не надала суду належні та допустимі докази, зокрема, розрахунок наданих послуг. Сам по собі договір не надає суду можливості встановити, чи розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Будь-яких заяв зі сторони позивача та його представника до суду не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку, що у зв'язку із неподанням доказів про витрати, які позивач понесла на правничу допомогу та на транспортні витрати, заява про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. та на транспоптрні витрати у розмірі 500 грн. до задоволення не підлягає. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial