Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1997 року, від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем по справі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сім'я розпалася, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, любов та повага між ними відсутні, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Діти після розірвання шлюбу буде мешкати разом з нею. Спору про розподіл сумісного майна не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, але раніше надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити, пояснив, що дійсно сім'я розпалась, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу буде мешкати разом з нею, а відповідач надавати матеріальну допомогу на їх утримання в добровільному порядку. Спору про розподіл сумісного майна не має. Крім цього просив строк для примирення не надавати, оскільки збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Також просить після розірвання шлюбу залишити їх прізвище «Кітченко». Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду телефонограму в якій просить розглянути справу за його відсутності, оскільки перебуває за межами Харківської області. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 1997 року в відділі реєстрації актів громадянського стану м. Красний Луч, Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Красний Луч, Луганської області 30 квітня 1997 року. Від даного шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівсьокого міського управління юстиції Харківської області 30.03.2005 року. В теперішній час любов та повага між сторонами відсутні. Останнім часом постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Діти після розірвання шлюбу буде мешкати разом з позивачем по справі, а відповідач надаватиме матеріальну допомогу на їх утримання в добровільному порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved