Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Кей-Колект (далі ТОВ Кей-Колект) звернулось до суду з позовом у якому, з урахуванням уточнених вимог, просило стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 18299,34 долари США заборгованості по кредиту, що за курсом 26,858 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.03.2015 року складає 491483,67 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог представник ТОВ Кей-Колект вказував, що 18.07.2008 року між публічним акціонерними товариством УкрСиббанк та [PERSON]\~ укладено кредитний договір № 11373369000, за яким названий банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14000 доларів США на термін визначений в договорі зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом. Також цього ж дня для забезпечення виконання кредитного договору між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 218098. Відповідачі взятих на себе зобовязань за кредитним договором, а також договором поруки в повному обсязі не виконали та станом на 01.12.2013 року утворилася заборгованість в сумі 18299,34 долари США, яка складається з: 11309,53 долари США заборгованість за кредитом, 6989,81 долари США заборгованість по процентах за користування кредитом. 13.02.2012 року ПАТ УкрСиббанк відступило ТОВ Кей-Колект, відповідно до договору факторингу № 2 свої права вимоги за зобовязаннями відповідачів по кредитному договору. Оскільки відповідачі порушили зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому правонаступник банку з приводу дострокового повернення усієї суми кредиту звернувся до суду.\~ Заочним рішенням Полонського районного суду від 19.03.2015 року позов було задоволено. 13.10.2017 року ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області заяву [PERSON] задоволено, та скасовано заочне рішення від 19.03.2015 року і призначено справу до розгляду в загальному порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник ТОВ Кей-Колект не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримку ним своїх позовних вимог. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності [PERSON], в судовому засіданні позов не визнали зіславшись на те, що ТОВ «Кей-Колект» не має права вимоги по кредитному договору, оскільки: у них відсутні докази, що ТОВ «Кей-Колект» є установою, що має право надавати фінансові послуги у формі факторингу, відсутність у них ліцензії на здійснення валютних операцій, в наявному в матеріалах справи договору факторингу не вбачається, що саме право вимоги було передано до [PERSON], відповідачів не було повідомлено про зміну кредитора в зобовязанні, відсутність доказів, що банком було дотримано порядок дострокового повернення кредиту за його вимогою. Крім того, вважають, що порука [PERSON] є припиненою, оскільки 18.07.2008 року було укладено Додаткову угоду №1, якою збільшено відповідальність відповідача в частині відсоткової ставки у разі несвоєчасної сплати позичальником суми кредиту. Також відповідачі просили суд, не брати до уваги, уточнення позовних вимог в частині збільшення курсу долара США у звязку з тим, що збільшення позовних вимог були зроблені від імені [PERSON], однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують її повноваження діяти від імені ТОВ «Кей-Колект». А також посилались на те, що у позивача відсутнє таке право, як нарахування відсотків за кредитним договором. Заслухавши заперечення відповідачів, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що 18.07.2008 року між ПАТ УкрСиббанк та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11373369000, за яким названий банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14000 доларів США на термін визначений в договорі зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом і цього ж дня укладено Додаткову угоду №1. Цією угодою передбачалося: 1) визначено графік, визначення сукупної вартості кредиту (додаток №2), 2) додано до договору додаток №3 - тарифи банку; 3) коректніше було викладено п.1.3.5, а також п.5.2 доповнили абзацом, який є ідентичним за змістом п.5.3. основного договору (а.с.14-29). З метою забезпечення виконання основного зобов'язання згідно з\~ кредитним договором від 18.07.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] цього ж дня було укладено договір поруки № 218098, відповідно до розділу 1 якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, солідарно. Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що у випадку зміни основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладання сторонами угод щодо внесення змін (а.с.31). Згідно договору факторингу № 2, укладеного 13.02.2012 року, ПАТ УкрСиббанк відступило ТОВ Кей-Колект свої права вимоги існуючі або майбутні за зобовязаннями відповідачів по кредитному договору (а.с.36 -37). Як вбачається із матеріалів справи, позивач 20.07.2014 року направляв позичальнику лист-вимогу від 09.07.2014 року за вих. № 736156_Л_590, в якому вимагав погасити заборгованість за кредитним договором протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги. [PERSON] зобовязань за кредитним договором в повному обсязі не виконує та станом на 01.12.2013 року у неї перед Банком виникла заборгованість в сумі 18299,34 долари США, яка складається з: 11309,53 долари США заборгованість за кредитом, 6989,81 долари США заборгованість по процентах за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав,якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника,якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків (ст.516 ЦК України ). У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено,що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Згідно п.7.6. кредитного договору передбачено, що позичальник надає банку згоду передавати права та обовязки банку за цим договором третій особі без отримання на це додаткової згоди позичальника. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд вважає, що не заслуговують на увагу заперечення відповідачів в частині наявного у позивача права нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Із дослідженого в судовому засіданні договору факторингу № 2 від 13.02.2012 року, ПАТ УкрСиббанк відступило ТОВ Кей-Колект свої права вимоги існуючі або майбутні (зокрема права вимагати: повернення кредиту; сплати процентів за користування кредитом; сплати сум комісійної винагороди за надання та користування кредитними коштами) за зобовязаннями згідно з Додатком №1 (порядковий № 1024 - кредитний договір 11373369000 укладений 18.07.2008 року з [PERSON]С.) (а.с.36 -37,40). Отже, за змістом наведених положень закону та договору боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання,забезпеченого порукою,боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його обсяг відповідальності. Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Під час розгляду справи судом встановлено, що Додатковою угодою №1 від 18.07.2008 року було доповнено основний договір п. 5.2., яким на думку [PERSON] збільшено обсяг його відповідальності в частині збільшення процентної ставки в разі несвоєчасної сплати позичальником суми кредиту, однак з такими доводами суд не погоджується, тому що п. 5.3. основного договору ідентичний змісту вищезгаданого п 5.2., і така відповідальність була передбачена з самого початку у кредитному договорі, тому суд не знаходить підстав для припинення поруки. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора солідарно з відповідачів, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні відповідачами не було доведено, що ТОВ «Кей-Колект» не є установою, що має право надавати фінансові послуги у формі факторингу, а також про відсутність у них ліцензії на здійснення валютних операцій, отже їхні заперечення з цього приводу не заслуговують на увагу. 03.03.2015 року представником [PERSON] було уточнено позовні вимоги, в яких просила стягнути борг, який складав 18299,34 долари США, але вже до офіційного курсу НБУ станом на 03.03.2015р., де 1долар = 26,858 грн. Однак, суд позбавлений можливості прийняти дані уточнення, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б посвідчували повноваження [PERSON] діяти від імені позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Якщо сторону звільнено від сплати судових витрат, то вони компенсується за рахунок держави. Враховуючи, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, тому в силу ст.5 Закону України «Про судовий збір» вона підлягає звільненню від їх сплати.

Outcome: partial