Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 30 709,41 грн., посилаючись на те, що 12 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі банк) та відповідачем був укладений кредитний договір за № [NUMBER] (далі кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 25 000,00 грн. Строк повернення кредиту 12 листопада 2016 року. 22 грудня 2014 року між банком та ТОВ укладено договір факторингу, відповідно до якого банк відступив ТОВ право вимоги за кредитним договором № [NUMBER], укладеним з відповідачем. Згідно з п. 1.2.1. кредитного договору для придбання товару банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Пунктом 1.4.4. кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії, визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. цього договору. Згідно з п. 1.4.5. кредитного договору за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентів сплачує комісію, розмір якої зазначений у графіку платежів. Однак в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконує, в зв'язку з чим станом на 04 березня 2016 року має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 30 709,41 грн., яка складається із: кредиту у сумі 23 610,42 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 2,23 грн., комісії за обслуговування кредиту у сумі 7 096,76 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 30 709,41 грн. та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 378,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, повідомивши суд про розгляд справи в її відсутність та те, що вона позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена двічі судовою повісткою, направленою за місцем реєстрації. За згодою позивача суд виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно розрахунку відповідач станом на 04 березня 2016 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 30 709,41 грн., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом у сумі 23 610,42 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 2,23 грн., комісії у сумі 7 096,76 грн. (а.с.5) Із матеріалів справи видно, що 12 листопада 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. на строк 36 місяців (а.с.6-8). 05 січня 2015 року позивач направив відповідачеві повідомлення про те, що він на підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року має право вимоги до нього за кредитним договором № [NUMBER] від 12 листопада 2013 року, відповідно до якого станом на дату відступлення розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 30 709,41 грн., із яких: 23 610,42 грн. сума простроченого кредиту, 7 098,99 грн. прострочені відсотки за користування кредитом (а.с.20). 22 грудня 2014 року між банком та ТОВ укладений договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив ТОВ право вимоги за кредитним договором № [NUMBER], укладеним з відповідачем, про що 05 січня 2015 року ТОВ повідомило відповідача (а.с.20, 24-27). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 3.6. кредитного договору банк має право відступати повністю чи частково свої права вимоги за цим договором третій особі. Згідно з п. 1.1. договору факторингу від 22 грудня 2014 року банк передає, а ТОВ приймає право грошової вимоги, що належить банку, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с.24-27). Суд вважає, що позивач має право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором (включаючи суму наданого кредиту, відсотки та комісію, нараховані за користування кредитом) на підставі договору факторингу про, що позивач в установленому законом порядку повідомив відповідача. Згідно з п. 1.1., п. 1.4.1. кредитного договору банк надає позичальнику споживчий кредит на придбання товарів та послуг, а позичальник зобовязується повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені кредитним договором протягом 24 місяців з моменту надання кредиту. Згідно з п. 1.4.4. кредитного договору проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Згідно з п. 1.4.5. кредитного договору за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено нарахування процентів, виходячи із ставки 0,01 % річних. Згідно з п. 1.5.4., п. 1.5.5. кредитного договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Суд вважає, що відповідач неналежно виконувала свої зобовязання за кредитним договором тим, що в установлений кредитним договором строк та розмір не вносила гроші на погашення кредиту, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, який набув право вимоги, на загальну суму 30 709 41 грн., яка складається із: кредиту у сумі 23 610,42 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 2,23 грн., комісії за обслуговування кредитом у сумі 7 096,76 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, повязані по оплаті судового збору у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що становить 1 378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved