Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що нормальні та належні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися, через різні погляди на життя, між ними відсутні взаєморозуміння і взаємоповага, відповідач зловживає спиртними напоями, що призвело до того, що на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння та сімейних стосунків між ними немає, за таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття дитини та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує частково, просить шлюб розірвати, так як на примирення не згідна, дитину залишити з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини по 1000,00 гривень щомісячно. Вимогу про визначення місця проживання дитини просить не розглядати, так як спору між нею і чоловіком з цього приводу немає. Проти розгляду справи у відсутності відповідача і винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує, вказавши про це у своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння та сімейних стосунків між ними немає, на примирення не згідні, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, про що просить позивачка і не заперечує відповідач. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, працює, але має мінливий дохід, інших утриманців немає, доказів, які б це спростовували суду не надано, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання дитини в сумі по 1000 гривень щомісячно. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і дитини, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дитини. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним і відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її належному утриманню. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, та по вимозі про розірвання шлюбу, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved