Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Фінанс Інновація») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 30 липня 2029 року між ним та [PERSON] укладено договір № 190730-7089-3, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого останній пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор 559177 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Позивач свої зобов`язання виконав, 30 липня 2019 року відправив кредитні кошти відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», однак останній не повернув своєчасно позивачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та штрафними санкціями відповідно до умов Кредитного договору, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 06 лютого 2020 року становить 22 840,00 грн та складається з: 4 000 грн заборгованості за кредитом; 18 840 грн заборгованості по процентам за користування кредитом. У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 30 липня 2019 року № 190730-7089-3, позивач просив позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість з відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін за вищевказаним позовом. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 05 лютого 2021 року № 58 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/4366/20, провадження № 2/760/919/21, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. 12 лютого 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва вказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. 04 травня 2020 року до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомила. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалась своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи заяву позивача про розгляд справи у його відсутність, в якій він не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено кредитний договір від 30 липня 2019 року № 190730-7089-3, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» (а. с. 7-8). Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Пунктом 1.2. кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом - 1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3. договору. Відповідно до пункту 1.3. строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів. Пунктом 1.4. встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація», які розміщені на сайті: monetka.ua. За змістом пункту 3.3. цього договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Відповідач у встановлений кредитним договором строк борг не повернув. Згідно розрахунку, наданого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» у [PERSON] наявна заборгованість, яка станом на 06 лютого 2020 року становить 22 840,00 грн та складається з: 4 000 грн - заборгованості за кредитом; 18 840 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а за статтею629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з статтями 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. При цьому статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Кредитний договір № 190730-7089-3був підписаний 30 липня 2019 року шляхом введення одноразового ідентифікатора 559177 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua. 30 липня 2019 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» переслало кредитні кошти відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», що підтверджується чеком про перерахування грошових коштів (а. с. 9). Таким чином, між позивачем та відповідачем, укладений електронний договір підписавши який своїм електронним підписом, остання погодилася на виконання, викладених у ньому умов та взяття на себе зазначених у ньому зобов`язань. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перебувають у загальному доступі, опубліковані на сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні саттей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Тож, підписавши кредитний договір, відповідач підтвердив, що із запропонованими умовами ознайомився та погодився з ними. З вищевикладеного вбачається, що договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6 , 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тому відповідач своєю бездіяльністю порушив покладені на нього зобов`язання. За змістом частини першої статті 612 ЦК України та частини першої статті 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з вищевикладеного відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 22 840 грн. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростувала, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 000 грн витрат на правничу допомогу. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Руденком К.В. 03 січня 2020 року був укладений Договір № 03/01/2020-ФІ про надання юридичних послуг. З акта прийняття-передачі наданих послуг № 2 до Договору № 01/06/2020-ФІ про надання юридичних послуг від 03 лютого 2020 року вбачається, кількість виконаних адвокатом послуг та їх вартість, яка становить 1 000 грн. Сплата коштів підтверджується платіжним дорученням від 05 лютого 2020 року № 1629. Таким чином, оплата позивачем судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, підтверджена належними та допустимими доказами. Під час розгляду даної справи від відповідача не надходило заперечень щодо розміру попередньо визначеної позивачем у позовній заяві вартості судових витрат, фактичний розмір яких не перевищує попередньо визначений. Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач також не оспорював. За змістом частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 1 000 грн та судового збору в розмірі 2 102 грн .

Outcome: approved