Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

ТОВ «Бізнес Груп К» в особі представника Білецького А.Л. звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом простягнення з [PERSON] основної суми боргу у розмірі 100 000 грн., 3 % річних у розмірі 3 624,86 грн., інфляційних збитків у розмірі 4 679,22 грн. та судового збору в сумі 2 102 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 квітня 2017 року між ТОВ «Бізнес Груп К» та відповідачем було досягнуто згоди про укладення договору поворотної фінансової допомоги шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, однак договір в формі єдиного письмового документу не укладався. На виконання умов договору поворотної фінансової допомоги позивачем 11.04.2017 року на вказаний картковий рахунок відповідача перераховано грошові кошти на загальну суму 100 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3973 від 11.04.2017 із призначенням платежу: надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 11/04/17К від 11.04.2017. Даний факт також підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 6857 за 11.04.2017-01.05.2017 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 3771 за 01.01.2020-01.11.2020. Впродовж зазначеного періоду у відповідача не було жодних скарг та зауважень щодо виконання позивачем умов договору. Оскільки умови договору поворотної фінансової допомоги не встановлюють строк повернення коштів, 03.09.2019 позивач направив [PERSON] вимогу № 03/09/19 від 03 вересня 2019 про повернення боргу в розмірі 100 000 грн. в тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги. Однак, відповідач вимогу не отримала та суму боргу не повернула. З посиланням на ст. ст. 11, 509, 525, 526, 610, 625,640, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги, 3 % річних та інфляційні втрати на загальну суму 108 304,08 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з копією позову з додатками подати відзив на позовну заяву (а.с. 25-27). Ухвалою суду від 08.02.2021 року клопотання представника відповідача Чубко Ю.М. про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін повернуто заявнику без розгляду (а.с. 35, 36). Ухвалою суду від 08.04.2021 року клопотання представника відповідача ЧубкоЮ.М. про розгляд в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справи та поновлення строку розгляду клопотання задоволено частково. Поновлено [PERSON] процесуальний строк для звернення до суду з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справи відмовлено. 27.04.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву поданий представником [PERSON] Чубко Ю.М. , зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до неї позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову повністю. Ухвалою суду від 13.05.2021 року відзив представника відповідача залишено без розгляду. У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Таким чином, суд з урахуванням предмету спору, ціни позову, наданих сторонами доказів, вважає за доцільне у даній справі проведення спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 100 000 грн. за договором поворотної фінансової допомоги, вказуючи на те, що з [PERSON] було досягнуто згоди на укладення такого договору, про цьому договір в письмовій формі не укладався. Згідно статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Відповідно пп. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Правовою основою для отримання поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Вимоги до письмової форми правочину визначені положеннями ст. 207 ЦК України, відповідно якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. З урахуванням вищенаведених вимог чинного законодавства, позивач, як юридична особа, зобов`язаний був укласти з відповідачем правочин у письмовій формі з викладення у ньому всіх істотних умов договору. Отже, суду не доведено обставин укладення між сторонами договору поворотної фінансової допомоги. Надане позивачем платіжне доручення від 11.04.2017 року про перерахування коштів на рахунок відповідача не є належним та достатнім доказом на підтвердження факту укладення правочину. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 100 000 грн. за договором поворотної фінансової допомоги відсутні, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, відповідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, є похідними від стягнення суми основного боргу за договором, у зв`язку з чим у задоволенні цих вимог також слід відмовити. В порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу понесених позивачем судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed