Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 27 липня 2000 року, запис №91, визначити місце проживання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з нею за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 27.07.2000 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я проживає в квартирі, що належить їм на праві приватної власності. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їх діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в ній, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. [PERSON] не самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати дітей, постійно надає необхідні достатні кошти на їх утримання. Протягом останніх 2-3 місяців між ними не існують подружні відносини, вони не ведуть спільно домашнього господарства. Переконана, що їх шлюб зруйнувало те, що вони виросли в сім`ях, які їм прищепили різні сімейні цінності, різне бачення людських і сімейних відносин, в тому числі відносин між чоловіком і дружиною, їх прав і обов`язків в сім`ї. Шлюбні відносини як такі, які базуються на любові і довірі, добрі і злагоді, повазі подружжя одне до одного, які направлені на влаштування добробуту і благополуччя сім`ї, на спільне виховання дітей і догляд за ними, зруйновані, зжили себе та не можуть бути відновленими. Вони стали чужими людьми, формально існуючий між ними шлюб обтяжує їх. Прийшли до спільного переконання, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам, інтересам дітей, згубно впливатиме на його виховання. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, немає. Вона, як мати, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їх дітей. Переконана, що їх діти повинні проживати разом з нею в квартирі, що належить їм на праві приватної власності. Вона любить своїх дітей і спроможна забезпечити їх всім необхідним, отримує достатній для цього дохід. Дочка навчається у вищому навчальному закладі, син [PERSON] - у коледжі, а молодший син - в загальноосвітній школі. Вона постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у неї з ними психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З огляду на досвід, який є в суспільстві, проживання дітей саме з матір`ю є для дітей більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дітям увагу. Оскільки відповідач декілька разів висловлювався про те, що не віддасть дітей їй, що забере їх до себе, суд має визначити місце проживання дітей. Вона не має наміру перешкоджати йому в здійсненні його прав та обов`язків щодо їх дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати з підстав, викладених у позовній заяві, наймолодшого сина [PERSON] залишити проживати разом з нею, прізвище їй не змінювати. Стягнути повністю з відповідача понесені нею витрати на надання їй професійної правничої допомоги відповідно до наданих нею підтверджуючих документів, а саме 1600 гривень за надання їй професійної правничої допомоги адвокатом Свинтицьким І.К. та 1500 гривень за участь в судовому засіданні адвоката Андрійовича Я.Ф. Представник позивачки в судовому засіданні позицію своєї довірительки підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Щодо місця проживання сина [PERSON] вказав, що останній сам має право визначатись з ким проживати. Судові витрати, які позивачка понесла до початку розгляду справи по суті, вважає, що повинна платити саме вона. Не заперечив щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу в частині участі адвоката в судовому засіданні. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.11.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 11.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 27 липня 2000 року, який зареєстрований Долинським відділом РАГС Івано-Франківської області, запис № 91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27.07.2000 (а.с.8). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.10.2003, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.08.2011 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, за час шлюбу у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , запис № 208, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 183 (а.с.9, 10). Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Щодо сина [PERSON] , [INFO] , якому вже виповнилося 16 років, то, враховуючи ч. 3 ст. 160 СК України, згідно з якою якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, він сам вправі приймати рішення з ким із батьків проживати, тому в цій частині позову суд вважає слід відмовити. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з матір`ю, прізвище якої після розірвання шлюбу залишити без змін. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить сплату судового збору в розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.1) та оплату за надання адвокатських послуг: в розмірі 1600 грн, на підтвердження чого надає суду прибутковий касовий ордер від 18.11.2019 на вказану суму за надання адвокатських послуг адвокатом Свинтицьким І.К. , угоду про надання правової допомоги та представництво №296/19 від 06.11.2019, акт виконаних робіт від 07.11.2019, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 303 (а.с.11-14); в розмірі 1500 грн за судове представництво-участь у судових засіданнях адвокатом Андрійовичем Я.Ф., що підтверджується квитанцією від 04.02.2020, актом-розрахунком виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правничої допомоги, договором-довіреністю №06 про надання правничої допомоги та представлення інтересів від 03.02.2020 (а.с.34, 35, 30). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, а саме в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання одного з неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , якому ще не виповнилося 14 років, беручи до уваги, що адвокат Свиницький І.К. участі в судовому засіданні не брав, вартість якої згідно з актом виконаних робіт від 07.11.2019 становить 400 грн, з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому слід стягнути на користь позивачки з відповідача 2400,00 грн (900+1500=2400) понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України та

Outcome: partial