Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.07.2013 р. між ПАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є АТ «ОТП БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2004495524 за умовами якого ПАТ «ОТП БАНК» на підставі заяви, надав відповідачу кредит у розмірі 62 685 грн., на умовах що відповідач сплачує проценти за процентною ставкою у розмірі 0,01 %. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. 21.07.2014 р. між ПАТ «ОТП БАНК» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП БАНК» відчужив своє право вимоги до відповідача. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, у відповідача станом на 15.12.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 70 844 грн., з яких: 59 511 грн. 56 коп. - залишок заборгованості за кредитом, 3 грн. 74 коп. сума несплачених відсотків за користування кредитом, 11 328 грн. 70 коп. - комісія. Відповідач свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за наданим кредитом та сплати процентів за користування ним, не виконав, у зв'язку з чим, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, крім того зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 50). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 33), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 34). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовими повістками - зі зворотнім повідомленням на 23.03.2015 р., 20.04.2015 р. (а.с. 36, 38-40, 42, 44-46). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 03.07.2013 р. між ПАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є АТ «ОТП БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2004495524 за умовами якого ПАТ «ОТП БАНК» на підставі заяви, надав відповідачу кредит у розмірі 62 685 грн., на умовах що відповідач сплачує проценти за процентною ставкою у розмірі 0,01 % (а.с. 8-12). У відповідності до п. 1.5.4 кредитного договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Підстави виникнення права на вимогу повернення споживчого режиму, строк виплати якого ще не настав регулюється чинним законодавством України. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. 21.07.2014 р. між ПАТ «ОТП БАНК» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП БАНК» відчужив своє право вимоги до відповідача (а.с. 23-27). У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 15.12.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 70 844 грн., з яких: 59 511 грн. 56 коп. - залишок заборгованості за кредитом, 3 грн. 74 коп. сума несплачених відсотків за користування кредитом, 11 328 грн. 70 коп. - комісія, що підтверджено розрахунком позивача (а.с. 48). 24.07.2014 р. позивач направляв відповідачу вимогу про погашення заборгованості та повідомлення про зміну кредитора (а.с. 16), факт відправлення вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с. 17). Розрахунки позивача, відповідачем спростовані не були. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що станом 15.12.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 70 844 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 708 грн. 44 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved