Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 26 липня 2008 року, актовий запис № 121, дочці [PERSON] , [INFO] , визначити місце проживання з нею [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2008 вона вступила у шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них є дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, відсутні як спільні інтереси, так і погляди на життя. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, через що спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. У них існують великі розбіжності в інтересах, у поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими. Шлюб між нею та відповідачем носить формальний характер, а тому його збереження буде суперечити їх спільним інтересам. Вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2017 року, з цього часу вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Обмеження щодо розірвання шлюбу з підстав, передбачених ст. 110 СК України, відсутні. Спір про поділ спільного майна нажитого під час шлюбу відсутній. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дочки після розірвання шлюбу, яка залишається проживати з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з нею. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеному в обґрунтуванні позову та зазначила, що вже більше трьох років вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказав, що сімейні стосунки між ним та позивачкою припинені більше трьох років назад за спільною згодою, однак вони обоє беруть участь у вихованні дитини, проводять з нею багато часу. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 06.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 21.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, однак в судовому засіданні позов визнав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 26 липня 2008 року, який зареєстрований Долинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 30.10.2018 Долинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.4). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.2013 виконкомом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №3 (а.с.5). Спір з приводу визначення місця проживання дочки відсутній. Сторони спільно не проживають з квітня 2017 року. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони більше трьох років спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з матір`ю. Клопотань від позивачки щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу до суду не надходило. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з врахуванням заяви позивачки про залишення за нею сплати судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України,

Outcome: approved