Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» в особі Директора Гапоненка Ю.А., звернулось з позовом до [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 8 000, 00 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.. В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що 05.06.2016 року, близько 16:00 години, [PERSON] рухався по вул . Бальзака , в м. Києві , на транспортному засобі «Фольксваген Каравелла» (д.н.з. [NUMBER] ). В ході подальшого дорожнього руху, унаслідок недотримання безпечного інтервалу, відповідачем допущено зіткнення із автомобілем «БМВ» (д.н.з. [NUMBER] ), що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Окрім того, будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди, відповідач зник з місця пригоди. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2016 року, у справі № 754/8229/16- п, відповідача визнано винним в порушенні вимог п.п. 2.9 (а), 2.10 (а), 13.1. ПДР, унаслідок чого судом було притягнуто [PERSON] , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП. Поряд с цим, на підставі зібраних матеріалів, судом також встановлено, що відповідач під час спричинення раніше згаданого ДТП, перебував за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння. Тому на відповідача було додатково накладено адміністративне стягнення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «Київський страховий дім» відповідно до договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ-7788558 від 16.02.2016 року 07.06.2016 року до Страховика із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, звернулась власниця пошкодженого під час ДТП автомобілю, «БМВ» ( д.н.з. [NUMBER] ), [PERSON] . Того ж дня, представником страховика [PERSON] було оглянуто вищевказаний транспортний засіб на предмет фіксування наявних механічних пошкоджень отриманих під час ДТП. За результатами такого огляду складено акт огляду транспортного засобу. З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , Страховиком складено ремонтну калькуляцію № 712 - 6334 - s, за висновком якої вбачається, що збиток завданий названому транспортному засобу складає 9 965, 92 грн. 29.08.2016 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 9 000, 00 грн., за вирахуванням 1 000, 00 грн., франшизи. Цього ж дня ПрАТ «Київський страховий дім» видано наказ про перерахування на користь [PERSON] регламентної виплати у сумі 8 000, 00 грн. 09 серпня 2018 року, між ПрАТ «Київський страховий дім» та ТОВ «ФК «Груп Фактор» було укладено Договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» набуло право вимоги на отримання відшкодування шкоди, в порядку регресу по вказаній вище ДТП. Після виконання основного зобов`язання, що полягає у виплаті страхового відшкодування, страховиком набуто право звернутись до відповідача з вимогою, щодо стягнення виплачених коштів в порядку регресу, а відтак позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , як особи винної у вчиненні ДТП, та просить стягнути на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 8 000, 00 грн. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 11.10.2019 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідач повідомлявся про розгляд судом даного провадження належним чином, шляхом направлення потової кореспонденції суду, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 07.11.2016 року, встановлено, що 05.06.2016 о 16:00 по вул. Бальзака, 7, в м. Києві , [PERSON] , повторно протягом року керував автомобілем, марки «Фольксваген Каравелла» (д.н.з. [NUMBER] ) в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, 05.06.2016 о 16:00 по вул. Бальзака, 7, в м. Києві, [PERSON] , керуючи автомобілем, марки «Фольксваген Каравелла» (д.н.з. [NUMBER] ), не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «БМВ» ( д.н.з. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, будучи причетним до ДТП по вул. Бальзака, 7, в м. Києві, зник з місця пригоди. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.9 (а), 13.1, 2.10 (а) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП. На підставі вищевказаної постанови [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та надалі застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Постанова Деснянського районного суду м. Києва від 07.11.2016 року не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу Україн, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно - правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», відповідно до договору про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ -7788558 від 16.02.2016 року. 07.06.2016 до Страховика із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою звернулась [PERSON] , яка є власником пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «БМВ», д.н.з. [NUMBER] . Того ж дня, представником страховика [PERSON] було оглянуто вищевказаний транспортний засіб на предмет фіксування наявних механічних пошкоджень отриманих під час ДТП. За результатами такого огляду складено акт огляду транспортного засобу. Згідно ремонтної калькуляції № 712 - 6334 - s, від 14.09.2016 року та страхового акту № 712-6334/1 від 29.08.2016 року вартість відновлювального ремонту становить 9 965, 92 грн., сума матеріального збитку з врахування зносу авто становить 9 000, 00 грн., франшиза за договором страхування становить 1 000, 00 грн., сума страхового відшкодування до виплати потерпілому становить 8000, 00 грн. 29.08.2016 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 9 000, 00 грн., за вирахуванням франшизи - 1 000, 00 грн. Цього ж дня ПрАТ «Київський страховий дім» видано наказ про перерахування на користь [PERSON] регламентної виплати у сумі 8 000, 00 грн. Згідно платіжного доручення №14663 від 03.10.2016 року ПрАТ «Київський страховий дім» перераховано [PERSON] страхове відшкодування в сумі 8000, 00 грн. 09.08.2018 року між ПрАТ «Київський страховий дім» та ТОВ «ФК «Груп Фактор» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого право вимоги до відповідача по справі перейшло до ТОВ «ФК «Груп Фактор». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закону України № 1961-IV,) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України № 1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 названого закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями ч. 22.1, ст. 22 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961 -IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 35.1, ст. 35 Закону України № 1961 -IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з ч. 36.2, ст. 36 Закону України № 1961 -IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.п. а), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України № 1961 - IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до п.п в), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України № 1961 - IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved