Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] в особу свого уповноваженого представника адвоката Олексишина І.Б. (ордер про надання правничої (правової) допомоги серія ВС № 1071801 від 21.01.2021 року, оригінал приєднаний до матеріалів позовної заяви) 23.04.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на житловий будинок (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 138,7 кв. м., житловою площею 70,0 кв. м., з цокольним поверхом «а», верандою «а1», сходами «а2», з приналежними до нього господарськими будівлями літньою кухнею (позначена у технічній документації літерою «Б»), двома сараями (позначені у технічній документації літерами «В», «Г»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Д»), навісом (позначений у технічній документації літерою «Е») та спорудами огорожею № 1, № 3, № 5, хвіртками № 4, № 6, № 7, воротами № 8, колодязем № 2, розташовані по [ADDRESS] , як майно колишнього колгоспного двору. Позов обґрунтовано\~тим,\~що на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 15.09.1988 року за № 224 зазначеним органом місцевого самоврядування 31.10.1988 року було видано свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння як майно колгоспного двору, головою котрого була відповідачка 2. Згідно записів по господарської книги № 5 за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) склад сім`ї відповідачки 2, окрім неї, складали відповідачі 3-7, а також позивач. У свою чергу, позивач є тим\~членом двору,\~який не\~втратив права\~на частку\~в його\~майні й\~бажає оформити\~право власності\~на таке\~майно,\~котре належало\~колгоспному двору\~і збереглося\~після припинення\~його існування.\~Усі ж\~інші члени\~цього колгоспного\~двору оформляти\~свої права\~на його\~майно не\~бажають,\~оскільки частина\~з них\~вважаються такими,\~що втратили\~це право,\~так як\~не менше\~трьох років\~підряд до\~цієї дати\~не брали\~участі своєю\~працею і\~коштами у\~веденні спільного\~господарства двору,\~а інша\~частина після\~припинення існування\~цього колгоспного\~двору не\~вважають себе\~такими членами\~й на\~частку у\~ньому не\~претендують. Однак, станом на сьогодні, позивач не може оформити право на спірне домоволодіння як майно колишнього колгоспного двору у цілому, оскільки це не передбачено чинним законодавством. З цією метою, зокрема, він через свого уповноваженого представника звертався із відповідною заявою до відповідача 1, однак останній відмовив йому в оформленні права власності на спірне домоволодіння, мотивуючи відсутністю у нього таких повноважень, та рекомендував звертатися для вирішення цього питання до суду. З огляду на вказане, отримавши відмову відповідача 1 у прийнятті відповідного рішення про оформлення права власності за собою як одним із колишніх членів цього колгоспного двору, позивач був змушений звертатися за захистом своїх невизнаних прав до суду із даним позовом. Ніхто із відповідачів у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву не подали. Однак кожен із відповідачів у своїх поданих на адресу суду заявах про розгляд цієї справи по суті за їх відсутності (за відсутності уповноважених представників), одночасно зазначили про те, що викладені позивачем обставини не оспорюють, а проти задоволення його позовних вимог не заперечують. Заяви та клопотання учасників справи. Від уповноваженого представника позивача адвоката Олексишина І.Б. через канцелярію суду 17.08.2021 року за вх. № 15936 надійшла заява про розгляд цієї справи по суті за його відсутності та відсутності його довірителя. У такій заяві він також висловив позицію на підтримання позовних вимог з підстав, що викладені у позовній заяві. Від відповідача 1 поштовим зв`язком 08.06.2021 року за вх. № 11132 надійшла заява про розгляд цієї справи по суті за відсутності його уповноваженого представника. У такій своїй заяві зазначеним відповідачем висловлено також позицію про те, що він проти задоволення позовних вимог не заперечує, а викладених у позовній заяві обставин не оспорює. Від відповідачів 2-7 через канцелярію суду 19.05.2021 року за вх. № 9797, 19.05.2021 року за вх. № 9798, 19.05.2021 року за вх. № 9799, 20.05.2021 року за вх. № 9808, 24.05.2021 року за вх. № 10031, 25.05.2021 року за вх. № 10109 надішли заяви про розгляд цієї справи по суті за їх відсутності. У таких заявах кожен із вказаних відповідачів висловив позицію про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, а викладених у позовній заяві обставин не оспорює, оскільки одні з них не вважають себе членами колишнього колгоспного двору, до складу котрого входило спірне домоволодіння, а інші давно втратили це право та жодного відношення до майна зазначеного колгоспного двору не мають. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 13.05.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 08.06.2021 року, 11.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 08.06.2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Олексшина І.Б. про відкладення підготовчого засідання. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 09.07.2021 року, 11.30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 09.07.2021 року підготовче провадження у цій справі закрито та призначено її судовий розгляд по суті у судовому засіданні на 17.08.2021 року о 12 год. 00 хв.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження цьому. Судом також було задоволено клопотання та заяви усіх учасників цієї справи про її розгляд по суті за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У своєму рішеннівід 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами щодо права власності, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Як вбачається з наявної у справі довідки Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 16.03.2021 року за вих. № 237, сформованої на онові погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки (сторінки 52-54, особовий рахунок № [NUMBER] ) с. Нижня Стинава Стрийського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 16), господарство по [ADDRESS] , а після перейменування [ADDRESS] , з відповідним особовим рахунком відносилося до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , [INFO] , а з 1988 року його дружина [PERSON] , [INFO] , тобто відповідачка 2. Склад сім`ї становлять: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] та невістка [PERSON] , [INFO] , тобто позивач та відповідачі 2-7. За домогосподарством була закріплена земельна ділянка загальною площею 0,46 га, під будівлями 0,01 га. У свою чергу, підставою для виникнення у колгоспного двору в особі його голови відповідачки 2, права власності на спірне домоволодіння послужило рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 15.09.1988 року за № 224 «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків». Встановлено, що за життя, а саме 31.10.1988 року, голова колгоспного двору відповідачка 2, отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, а також зареєструвала його у Стрийському МБТІ 05.11.1988 року, про що було вчинено запис в реєстрову книгу за № 130 (копі ямітиться у справі, а. с. 15). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.11.2007 року Нижньостинавською сільською радою Стрийського району Львівської області, перший голова колгоспного двору, до котрого входило спірне домоволодіння, помер [INFO] у с. Нижня Стинава Стрийського району Львівської області (копія мітиться у справі, а. с. 8). Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ліцензованою установою з технічної інвентаризації нерухомого майна ПП «Землевпорядна агенція «ЕКСПЕРТ»» 23.03.2021 року (копія мітиться у справі, а. с. 20-22), загальна площа житлового будинку (позначений у технічній документації літерою «А-1»), який розташований по [ADDRESS] , складає 138,7 кв. м, з неї житлова 70,0 кв. м., з цокольним поверхом «а», верандою «а1», сходами «а2». До житлового будинку належать господарські будівлі літня кухня (позначена у технічній документації літерою «Б»), два сараї (позначені у технічній документації літерами «В», «Г»), убиральня (позначена у технічній документації літерою «Д»), навіс (позначений у технічній документації літерою «Е») та споруди огорожа № 1, № 3, № 5, хвіртки № 4, № 6, № 7, ворота № 8, колодязь № 2. Даний житловий будинок побудований у 1979 році та не являється об`єктом самочинного будівництва. Згідно довідки Нижньостинавської сільської ради Стрийського району Львівської області від 25.08.2020 року за вих. № 308 (копія міститься у справі, а. с. 19), земельна ділянка для будівництва та обслуговвування спірного домоовлодіння не привтатизована. Як вбачається з відповіді відповідача 1, наданої уповнвоаженому представнику позивача адвокатові Олексишину І.Б. 21.04.2021 року за вих № 477 (копія міститься у справі, а. с. 24), зазанченйи відповідач відмовив позивачеві в оформленні та реєстрації за ним права влансоті на спірне домоволодіння у звязку із скасуванням поняття «колгоспний двір» й рекомендував для вирішення питання щодо захисту свого права вланості звертатися до суду. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Прикінцевими та\~перехідними положеннями\~ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української\~РСР «Про\~власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст. ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.01.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до ст. ст. 120, 121\~ЦК Української\~РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою усіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до ст. ст.\~120-127\~ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст.\~126\~ЦК Української\~РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до пункту 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Одним із способів захисту особою свого цивільного права є визнання права. Частина 2 ст. 16 ЦК України, окрім визначеного переліку, передбачає також право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновок суду за результатами розгляду справи. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння входило до майна колгоспного двору, а право на таке майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, має лише позивач як той член двору, який не втратив права на частку в його майні й бажає його оформити, а решта його членів вважаються такими, що втратили це право, або ж після припинення існування колгоспного двору не вважають себе такими членами й на частку у ньому не претендують, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначеного порушеного права позивача у спосіб визнання за ним відповідного права власності у цілому на майно колишнього колгоспного двору. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід визнати за позивачем право власності на будинок садибного типу (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 138,7 кв. м., житловою площею 70,0 кв. м., з цокольним поверхом «а», верандою «а1», сходами «а2», з приналежними до нього господарськими будівлями літньою кухнею (позначена у технічній документації літерою «Б»), двома сараями (позначені у технічній документації літерами «В», «Г»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Д»), навісом (позначений у технічній документації літерою «Е») та спорудами огорожею № 1, № 3, № 5, хвіртками № 4, № 6, № 7, воротами № 8, колодязем № 2, розташовані по [ADDRESS] . Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, у розмірі 3 602 грн. 00 коп. і підтверджуються квитанцією № 82323 від 23.04.2021 року (підтвердження про сплату міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивача з цього приводу, слід залишити за останнім, тобто покласти на нього. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved