Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Сторони з червня 2012 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, вказавши в заяві, що з серпня 2014р. вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини, у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, і потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засідання надав пояснення по суті позову, пояснив, що він сплачує аліменти на утримання старшої дитини від іншої жінки, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та коштів на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х років. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі в частині від доходу чи в твердій грошовій сумі. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак з пояснень позивачки видно, що сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач у добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина сторін [PERSON], [INFO] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховує матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, який працює, вже має на утриманні одну дитину та сплачує аліменти, і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст.182 СК України. Крім того, судом встановлено, що у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її. На підставі ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON] 3-х років. Стягнення коштів на утримання позивачки почати робити з моменту подачі позову в суд з 06.07.2015р. і до 14.06.2016р., або до зміни матеріального стану сторін. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved