Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги вмотивовані тим, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 14.06.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 206753 в електронній формі на суму 400 гривень строком на 30 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний позичальником, а відповідач [PERSON] в свою чергу зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Відповідач не виконав умов договору та отримані грошові кошти в передбачений договором строк не повернув, внаслідок чого станом на 02.07.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 17 134,80 грн., з яких: 400,00 грн. - основний борг; 8496,40 грн. - заборгованість по відсоткам; 8238,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки, смс-повідомлення та оголошення на веб-сайті судової влади. Причини неявки суду невідомі. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики № 206753, який було укладено 14.06.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] в електронній формі на суму 400 гривень строком на 30 днів, позивач перерахував грошові кошти на банківський рахунок, вказаний позичальником, а відповідач [PERSON] в свою чергу зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, що стверджується договором про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року (а.с.25-27). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ВЕЛЛФІН» визначають порядок і умови надання ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у позику. Правила розміщені на веб-сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН», вони є загальнодоступними та являють собою публічну оферту ТОВ «ВЕЛЛФІН» до укладення договору позики. Правила є невід`ємною частиною Договору позики. Відповідно до п.11.7 Правил, за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою більш ніж на три банківські дні, відповідач зобов`язаний сплатити ТОВ «ВЕЛЛФІН» разовий штраф у розмірі 5 % від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі 4,5 % в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше 100 календарних днів. Відповідно до умов Розділу 4 Правил, відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТОВ «Веллфін», із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим станом на 02.07.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 17 134,80 грн., з яких: 400,00 грн. - основний борг; 8496,40 грн. - заборгованість по відсоткам; 8238,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За наявних обставин суд приходить висновку, що відповідач [PERSON] не виконав умов за договором позики, тому з нього слід стягнути на користь позивача борг за цим договором. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved