overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 1999 року. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є діти : донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що шлюб з відповідачем не склався з тієї причини, що вони з не зійшлись характерами та поглядами на життя, та відповідач зловживає алкогольними напоями у зв'язку з чим між ними виникають конфлікти. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивачки, які мають істотне значення. На примирення позивачка не погоджується. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Сторони стали чужими один одному. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2006 року і мають спільну малолітню доньку. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 18 вересня 2018 року звернувся до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 27 вересня 2018 року (а.с. 11) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Сторони в підготовче засідання не зявилися. Позивач у п. 2 позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності (зворот а.с. 2), а відповідач через канцелярію суду 04 жовтня 2018 року подала заяву (а.с. 12) про визнання позовних вимог і про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд ухвалив за можливе на підставі ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 та ч. 3 ст. 200 ЦПК України провести підготовче засідання за відсутності сторін, а за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про одруження (а.с. 5) слідує, що сторони із 17 червня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвом про народження (а.с. 6) доводиться, що подружжя має спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. \~ \~ \~ \~Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що мають різні характери, у них відсутні взаєморозуміння та довіра, що призвело до повного припинення подружніх стосунків, а відповідач визнала позов. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, обставину, що цей шлюб не мають бажання зберігати ні чоловік, ні дружина, суд вважає, що шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з відповідачем шлюб з тих підстав, що останнім часом їх відносини погіршилися, на момент звернення до суду з позовом вони не ведуть спільного господарства, подружні відносини фактично припинені. Подальшої можливості влаштувати спільне життя з відповідачем гнмає, примирення вважає неможливим. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились, позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що позов підтримує, просить шлюб розірвати з зазначених у позовній заяві підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 114. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Спор щодо розподілу майна вирішується у судовому порядку. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, що негативно впливає на виховання дитини. 04 січня 2014 року відповідач залишив сім»ю та став мешкати окремо. Протягом цього часу вони не намагалися відновити сімейні відносини. Позивач вважає, що сім»я перестала існувати і їм потрібно розірвати шлюб, на примирення вона не згодна. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні. Суду пояснила, що з 17 вересня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Із заявою про стягнення аліментів на утримання сина вона звернулася до суду. Сім»я розпалася 28 грудня 2013 року з вини відповідача, який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, намагався її вдарити. Вважає, що сім»я розпалася остаточно і вона не бажає примирення, просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище [PERSON]. Неповнолітнього сина залишити на виховання у неї. Питання про розподіл сумісно нажитого майна вирішується у судовому порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу. Суду пояснив, що сім»я розпалася через постійні сварки, які вчиняла його дружина. Він вимушений був залишити сім»ю і жити окремо. Питання про розподіл майна вирішується у судовому порядку. Не заперечує щоб неповнолітній син залишилася на виховання у позивачки. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони не бажають помиритися, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд вважає, шлюб сторін потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці залишити дошлюбне прізвище [PERSON]. Неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], залишити на виховання у позивачки [PERSON] Ухвалою суду позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2013 року і мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутності (п. 2 позовної вимоги, а.с. 2). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила: 22 травня 2014 року вона залишила позивача і стала проживати окремо, але 03 січня 2015 року той покаявся, попросився і вона прийняла його назад, хоча подружні стосунки фактично відсутні: не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. За період, наданий їм судом на примирення, ситуація не змінилася, вони нещодавно посварилися і знову припинили спілкування. Просить розірвати шлюб без надання повторного строку на примирення. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3) стверджується, що сторони із 17 вересня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження (а.с. 5) - що мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві обгрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов та не заперечила проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони понад рік не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не планують подальше спільне життя, не знайшли примирення за наданий судом строк, суд не вбачає підстав для надання сторонам повторного строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 3), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище Васильченко змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане в шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з1 7 жовтня 1997 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач у лютому 2014 року звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, виникали сварки і суперечності та що близько року вони проживають окремо і не підтримує сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, чому їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що з квітня 2013 р. вони проживають окремо і не підтримує сімейних відносин, він втратив до відповідачки хороші почуття, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідачка проти розлучення не заперечила та зазначила, що подружнє життя із позивачем не склалося, з квітня 2013 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, вона втратила до позивача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, чому їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з квітня 2013 р. вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року, який зареєстрований Відділом РАЦС Амвросіївського районного управління юстиції, актовий запис № 29. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO]. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини на даний час не має. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття поваги та любові один до одного і не можуть спільно проживати. Зараз не проживають разом як подружжя, шлюб існує лише формально. Вважає, що примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягає на його задоволенні, а відповідач позов визнав повністю. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони не проживають як подружжя, шлюб існує формально, на примирення категорично не згідні. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, наявність реєстрації шлюбу між сторонами без його фактичного збереження суперечить їх інтересам, відтак шлюб потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2009 року. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є малолітній син: [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя останнім часом не склалося, шлюбні відносини погіршились і фактично не підтримуються останні вісім місяців. Сторони не зійшлися характерами та поглядами на життя у зв'язку з чим між ними постійно виникають непорозуміння. Тому позивачка змушена звернутися до суду, адже примирення між подружжя не можливе. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Протягом тривалого часу подружжя фактичних шлюбних відносин не підтримує, спільного господарства не веде, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2001 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 09.10.2013 року позивач [PERSON] звернувся з дійсним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини, що призводило до суперечок між ними, фактично не проживають разом з травня 2012 року, шлюбно-сімейні відносини припинені, подальше збереження шлюбу не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до вимог ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам одного з них. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як сім'я сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сторони з травня 2012 року припинили шлюбно-сімейні відносини остаточно. Згідно статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки, суд вважає необхідно стягнути судовий збір у розмірі 114,7 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2002 року. У шлюбі сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи (а.с. 10, 15), не повідомила про причину неявки. Заслухавши думку відповідача з приводу можливості розгляду справи без позивача, суд ухвалив, розглянути цивільну справу за відсутності позивача на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що через несумісність характерів та різні погляди на подружнє життя в сімї неможливо налагодити нормальні відносини, а відтак і зберігати шлюб є недоцільним. Відповідач позов визнав, зазначив, що три роки тому позивач прийняла рішення залишити його і виїхати з дітьми до своїх батьків в с. Вищеольчедаїв. Він певний час намагався врятувати сімю, однак його дії не дали бажаного результату. Вважає, що позивач має іншого чоловіка, з яким планує своє подальше життя. Він, в свою чергу, приймає активну участь у вихованні та утриманні дітей. Вважає, що у позивача було достатньо часу, аби передумати і відновити подружні стосунки, а тому не вбачає необхідності у наданні строку на примирення. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про шлюб (а.с. 6) стверджується, що сторони із 17 лютого 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження, - що мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9) Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Підтримання та визнання позову сторонами, на думку суду, свідчить про байдужість подружжя до існування їх шлюбу. З огляду на це, враховуючи обставину, що сторони тривалий час (три роки) проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, суд не вбачає підстав для надання їм строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовні заяві позивач заявила вимогу про залишення їй прізвища, отриманого у шлюбі.

Outcome: approved