Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] 12.05.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із позовною заявою про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг, в якій просить визнати незаконним нарахування йому відповідачем КП «Стрийтеплоенерго» заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 2\~690 грн. 06 коп. та скасувати таку заборгованість. Позов обґрунтовано тим, що у спільній частковій власності позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, перебуває квартира [ADDRESS] . Вони обоє до вересня 2007 року були споживачами житлово-комунальних послуг відповідача, а саме послуг з теплопостачання, однак у жовтні 2007 року здійснено відключення зазначеної квартири за вищевказаною адресою від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання у встановленому законом порядку, а в цій квартирі облаштована система автономного опалення та подачі гарячої води. Незважаючи на такий стан речей, відповідач нарахував позивачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, заборгованість за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2017 року по травень 2020 року, тобто із спливом десяти років після здійснення відключення належної їм квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, у загальному розмірі 2\~690 грн. 06 коп.. Більше того, така заборгованість на підставі судового наказу, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 03.08.2020 року у справі № 456/2483/20, провадження № 2-н/456/373/2020, стягується з них у солідарному порядку на користь відповідача, із покладенням на них у рівних частинах ще й судового збору у розмірі 210 грн. 20 коп.. Не оспорюючи розміру нарахування зазначеної заборгованості, позивач вважає нарахування такої заборгованості у цілому відповідачем незаконним. Відтак позивач, у порядку захисту його прав та прав його дочки як споживачів житлово-комунальних послуг, у даному випадку послуг з теплопостачання, наполягає на визнанні незаконним нарахування їм заборгованості за послуги з теплопостачання та скасуванні такої заборгованості, просить свій позов задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, у запропоновані судом строки та порядку письмових пояснень щодо пред`явленого позову, а також відзиву відповідача на такий позов, суду не подала. Однак зазначеною третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, у зазначений строк, а саме 24.05.2021 року, поштовим зв`язком було скеровано заяву (надійшла на адресу суду 25.05.2021 року за вх. № 10111), у котрій вона вказала, що повністю підтримує позовні вимоги свого батька у цій справі та просить їх задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку, а саме 28.05.2021 року за вх. № 10400 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у котрому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. Заперечення відповідача проти позову обґрунтовані наявністю у позивачів як споживачів житлово-комунальних послуг, а саме послуг з теплопостачання, незалежно від відключення належної їм на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання у встановленому законом порядку й облаштування в цій квартирі системи автономного опалення, обов`язку оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування зазначеного багатоквартирного житлового будинку відповідно до затвердженої Методики. Відповідач посилається також на робочий проект відключення від системи опалення квартири [ADDRESS] , що був виготовлений на замовлення позивача у 2007 році за № 2.7.390-07 Дрогобицьким відділом Львівського філіалу ДНДтПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі виданих відповідачем технічних умов № 01/1236 від 25.06.2007 року, у котрому приведено розрахунок частки, що мають сплачувати споживачі цієї квартири після від`єднання її від системи централізованого опалення, зокрема за витрати тепла неізольованих або теплоізольованих трубопроводів всередині приміщень, котрі від`єднуються від системи централізованого опалення. Саме за таким розрахунком, відповідно до затвердженої Методики, а також за показами встановленого у багатоквартирному житловому будинку приладу комерційного обліку теплової енергії, що туди поступає, позивачеві та його дочці й було здійснено нарахування плати за послуги з теплопостачання. З огляду на вказане, відповідач наполягає на законності нарахування спірної заборгованості, що також відбулося у межах трирічного строку позовної давності для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, у зв`язку з чим просить відмовити у позові у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповіді на відзив на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку позивачем не було подано. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачем, одночасно із пред`явленою позовною заявою, заявлено також клопотання, в якому він просив до розгляду судом цієї справи по суті зупинити виконання судового наказу, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 03.08.2020 року у справі № 456/2483/20, провадження № 2-н/456/373/2020, яким з боржників [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку стягнуто на користь стягувача КП «Стрийтеплоенерго» 2\~690 грн. 06 коп. заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання, а також 210 грн. 20 коп. сплаченого судового збору. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, 24.05.2021 року, поштовим зв`язком було скеровано заяву (надійшла на адресу суду 25.05.2021 року за вх. № 10111), у котрій вона вказала, що повністю підтримує позовні вимоги свого батька у цій справі та просить їх задовольнити. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися невіришеними, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та інших її учасників, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку, до суду не надходило. \~ \~ \~ \~ Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 13.05.2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її сторін та інших учасників у залі судових засідань приміщення суду, розміщеного по вул. Т.Шевченка, буд. 89, 04.06.2021 року о 10.00 год.. За ініціативою суду залучено до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, дочку останнього [PERSON] , яка є співвласником квартири у багатоквартирному житловому будинку, за послуги з централізованого опалення місць загального користування у котрому нарахована спірна заборгованість. У задоволенні клопотання позивача про зупинення виконання судового наказу, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 03.08.2020 року у справі № 456/2483/20, провадження № 2-н/456/373/2020, яким з боржників [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку стягнуто на користь стягувача КП «Стрийтеплоенерго» 2\~690 грн. 06 коп. заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання, а також 210 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, відмовлено. За ініціативою суду витребувано з архіву Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріалисправи № 456/2483/20, провадження № 2-н/456/373/2020, за заявою КП «Стрийтеплоенерго» про стягнення з боржників [PERSON] та [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання, для її дослідження. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами у порядку захисту прав споживача, та причетність до порушення таких його прав КП «Стрийтеплоенерго», встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що позивачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, на праві спільної часткової власності по Ѕ частині кожному, належить квартира [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим Стрийською нафтогазорозвідувальною експедицією глибокого буріння 20.12.1996 року та зареєстрованим Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 24.12.1996 року у реєстровій книзі під № 8495. У 2007 році на замовлення позивача, а також на підставі виданих відповідачем технічних умов № 01/1236 від 25.06.2007 року, Дрогобицьким відділом Львівського філіалу ДНДтПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» за № 2.7.390-07 виготовлено робочий проект відключення від системи опалення квартири [ADDRESS] , у котрому приведено розрахунок частки, що мають сплачувати споживачі цієї квартири після від`єднання її від системи централізованого опалення, зокрема за витрати тепла неізольованих або теплоізольованих трубопроводів всередині приміщень, котрі від`єднуються від системи централізованого опалення. Так, було визначено два відповідні розрахунки: 1) розрахунок кількості теплової енергії, котра витрачається неізольованими трубопроводами у квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування, у кількості 0,308 Гкал.; 2) розрахунок кількості тепловіддачі теплоізольованих стояків квартири і нагрівальних приладів приміщень загального користування у будинку, у кількості 0,103 Гкал.. Як вбачається з Акта про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 12.09.2007 року, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання 10.10.2007 року, належну позивачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] відключено від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання (пункти 1, 2 Акта). При цьому, пунктом 3 зазначеного Акта передбачено, що споживачі після проведення такого відключення, зобов`язуються сплачувати за сумарну витрату теплової енергії, котра припадає на відключення від системи централізованого опалення, у кількості 0,103 Гкал. щомісячно впродовж опалювального сезону. В Акті наявний підпис позивача як співвласника згаданої вище квартири. На підставі судового наказу, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 03.08.2020 року у справі № 456/2483/20, провадження № 2-н/456/373/2020, з позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача як боржників у межах строку давності у солідарному порядку стягнуто на користь відповідача як стягувача 2\~690 грн. 06 коп. заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з теплопостачання, а також у рівних частинах 210 грн. 20 коп. сплаченого судового збору. Зазначений судовий наказ набрав законної сили та скерований до примусового виконання. Встановлено, що позивач тричі звертався до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із заявами про скасування зазначеного судового наказу, однак кожного разу його заяви були повернуті йому без розгляду в силу їх неналежного оформлення, а саме несплати судового збору за подання таких та відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку для їх подання. Як вбачається з наданої відповідачем довідки про нарахування та оплату, зазначений у вищевказаному судовому наказі розмір заборгованості охоплював період з жовтня 2017 року по травень 2020 року (за виключенням місяців, котрі не входили в опалювальний сезон), та, власне, був проведений позивачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, за послуги з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного житлового будинку, у котрому знаходиться належна їм на праві власності й відключена від такого опалення квартира, відповідно до затвердженої Методики, з розрахунку кількості тепловіддачі теплоізольованих стояків належної їм квартири і нагрівальних приладів приміщень загального користування у будинку, у котрому така знаходиться, у кількості 0,103 Гкал. щомісячно впродовж опалювальних сезонів, у межах строку давності. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 1.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про\~житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня\~2005 року за № 630, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2. Методики). Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування таутрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого\~2001 року за № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18, провадження № 61-22793 св 19, дійшов висновку, що відключення споживача від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення його від оплати централізованого опалення місць загального користування. Висновок суду за результатами розгляду справи. Системний аналіз наведених вище норм дає підстави дійти висновку, що власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень такого будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з їх утриманням, а також утриманням прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. У свою чергу, внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відповідно, відключення від мережі централізованого опалення у такому будинку, не є підставою для звільнення його мешканців від зазначеної участі. Суд наголошує, що незважаючи на укладення чи не укладення позивачем як споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Оскільки беззаперечно встановлено, що відповідач у період з жовтня 2017 року по травень 2020 року (за виключенням місяців, котрі не входили в опалювальний сезон), надав позивачеві та третій особі, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача, послуги на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи індивідуального (автономного) та централізованого опалення у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] , то вони мають оплатити відповідачеві надані послуги. Щодо проведеного позивачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, розрахунку заборгованості за вказані вище послуги, то такі проведені з розрахунку кількості тепловіддачі теплоізольованих стояків належної їм квартири і нагрівальних приладів приміщень загального користування у вищевказаному будинку, у котрому ця квартира знаходиться, у кількості 0,103 Гкал. щомісячно впродовж опалювальних сезонів, що також відповідає дослідженим судом технічним умовам відключення цієї квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, Акту відповідного відключення від 12.09.2007 року, й не суперечить Методиці розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженій Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Відтак, достатніх та вагомих підстав для визнання незаконним нарахування відповідачем позивачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, солідарної заборгованості за отримані ними послуги з теплопостачання допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, у котрому знаходиться належна їм на праві спільної часткової власності квартира, котра свого часу була відключена від централізованого опалення із облаштуванням у ній індивідуального опалення та постачання гарячої води, як і для скасування такої заборгованості, у суду немає. У зв`язку з вказаним, позовні вимоги до задоволення не підлягають. При цьому, суд також приймає до уваги, що згадана заборгованість стягнута з позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, як співвласників квартири у солідарному порядку, однак з даним позовом про скасування спірної заборгованості у порядку захисту своїх прав як споживача послуг з теплопостачання звернувся лише позивач, що, відповідно, виключає можливість захисту судом таких прав ще й третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, та скасування спірної заборгованості повністю, служить додатковою підставою для відмови у цьому позові. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, враховуючи звільнення позивача на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору за пред`явленими й прийнятими судом до розгляду позовними вимогами про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг, визнання незаконним нарахування заборгованості за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості, а також відмову йому у задоволенні таких позовних вимог повністю, - слід здійснити у порядку, визначеному ч. 6 ст. 141 ЦПК України, зокрема компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із відмовою позивачеві у задоволенні його вимог повністю, не підлягають до стягнення й понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату послуг адвоката за оформлення позовної заяви (квитанція до прибуткового касового ордера № 16 від 12.05.2021 року). Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: dismissed