Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 690,00 грн., в тому числі: 1300,00 грн. основного боргу, 364,00 грн. процентів за договором, 39026,00 грн. пені за договором та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» Кредитний договір №131101-151600 та отримала кредит у розмірі 1300 грн.. В строк до 14.11.2013 року, відповідачка зобов'язана була повернути отримані грошові кошти у розмірі 1300 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 364,00 грн.. Відповідачка, у період з 09.12.2013 року по 08.09.2014 рік частково сплатила відсотки пені за прострочення заборгованості, проте станом на 12.02.2018 рік припинила виконання своїх зобов'язань щодо поверення кредиту, та за нею рахується заборгованість на загальну суму 40 690,00 грн.. У судове засідання позивач - ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не з'явився, від директора Страшко О.С. до суду надійшло письмове клопотання, в якому просить суд розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.48). У судове засідання відповідачка - [PERSON] повторно не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позовну заяву до суду не надала, про слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується особистим підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.47). Крім того, відповідачка даним поштовим відправленням отримала позовну заяву з додатком та ухвалу про відкриття загального позовного провадження по справі. Після цього відповідачу повторно направлявся судовий виклик, проте до суду повернувся поштовий конверт з відповідною відміткою пошти про невручення (а.с.53).Таким чином, відповідачці було відомо про наявність у провадженні Енергодарського міського суду справи, в якій вона має статус відповідача, проте до суду вона жодного разу не з'явилася. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідачка [PERSON] повідомлена про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явилася у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» Кредитний договір №131101-151600 (а.с.4) та отримала кредит у розмірі 1300 грн.. Відповідно до умов договору, в строк до 14.11.2013 року, відповідачка зобов'язана була повернути отримані грошові кошти у розмірі 1300,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 364,00 грн., разом 1664,00 грн.. Відповідно до Розрахунку заборгованості, відповідачка частково сплачувала відсотки пені за прострочення заборгованості, а саме: 09.12.2013 року у розмірі 300 грн., 20.02.2014 року у розмірі 500 грн., 31.08.2014 року у розмірі 200 грн. та 08.09.2014 року у розмірі 300 грн., проте в подальшому припинила виконання своїх зобов'язань щодо поверення кредиту, та за нею рахується заборгованість на загальну суму 40 690,00 грн., яка складається: 1300,00 грн. основного боргу; 364,00 грн. процентів за договором; 39026,00 грн. пені за договором. (а.с.7-33). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК україни, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно з квитанцією від 13.02.2018 року, позивачем було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 1762 грн. 00 коп. (а.с.1). Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1762,00 грн.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved