Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Тернопільська обласна комунальна клінічна психоневрологічна лікарня звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що на підставі висновку лікарів психіатрів амбулаторно - поліклінічного відділу ТОККПЛ, [PERSON] страждає на важку розумову відсталість, а тому в зв»язку з цим не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію у психстаціонар для проведення стаціонарного обстеження та лікування. Згода [PERSON] на його госпіталізацію відсутня, тому є необхідність у рішенні про його примусову госпіталізацію до психіатричного закладу та лікування. У судовому засіданні представник ТОККПЛ заяву про госпіталізацію [PERSON] підтримав та просить її задовольнити. Пояснив, що останній являється інвалідом 1-ї групи з дитинства, довічно. Мовний контакт у нього формальний, він дезорієнтований в часі, просторі. У нього вкрай малий запас знань, словниковий запас бідний, навики самообслуговування низькі, вольові процеси ослаблені, увага не стійка, критика відсутня. [PERSON] опікується його мати. Мати [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вказала, що її син став агресивний і не реагує на зауваження, нищить майно. Просить надати згоду на його госпіталізацію. Прокурор Юськів О.В. з приводу задоволення заяви лікаря психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] не заперчив. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти: Судом встановлено, що 15.04.2016 року в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню поступив [PERSON], [INFO], житель [INFO] у зв»язку із його безпорадністю і неможливістю самостійно задовольняти основні життєві потреби. 15.04.2015 р. Комісія лікарів-психіатрів ТОККПНЛ освідчивши пацієнта [PERSON], [INFO], житель [INFO], який є інвалідом 1-ї групи з дитинства довічно, прийшла до висновку про необхідність госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар для його обстеження і лікування у зв»язку з наявністю в нього важкої розумової відсталості. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України Про психіатричну допомогу від 22.02.2000р., особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що госпіталізація [PERSON], [INFO], житель [INFO] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved