Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

\~ Сторони уклали шлюб у 2011 році. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу де вказав, що між ним та відповідачем з березня 2017 року не підтримуються шлюбні та сімейні стосунки, вважає подальше спільне проживання з [PERSON] є неможливим, просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу. \~ Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутності, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки учасники справи у судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також\~ст.112 СК України. \~ Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~ В силу ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. \~\~ Матеріали справи вказують на те, що у зв'язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя з березня 2017 року припинили спільне проживання, жоден з них не вживав заходів щодо примирення, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. \~\~За таких обставин у суду\~ склалася достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову [PERSON] Майнових спорів та спорів стосовно місця проживання дитини немає. До часу виникнення спору щодо місця проживання дитини, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. \~\~У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved