overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2004 року і мають трьох спільних малолітніх дочок. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 16 березня 2018 року звернулась до суду. Ухвалою від 29 березня 2018 року (а.с. 15) справу призначено до розгляду у підготовче засідання. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала, а відповідач позовні вимоги не визнав, а тому ухвалою суду від 19 квітня 2018 року (а.с. 19) справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не зявилися, але подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та про, відповідно, підтримання та визнання позовних вимог (а.с. 23, 24). З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони з 18 березня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8, 9) доводиться, що сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Як слідує із позовної заяви, подружні стосунки між сторонами припинені з 2016 року, 14 листопада 2017 року позивач народила сина, батьком якого є інший чоловік, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Відповідач визнав позов, не заперечив факт припинення подружніх стосунків. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач у позовній заяві просила після припинення шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Така її вимога відповідає положенням ст. 113 СК України, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1993 року і мають спільних повнолітніх сина та дочку. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 02 березня 2018 року звернулась до суду. Ухвалою від 03 березня 2018 року (а.с. 12) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26 березня 2018 року (а.с. 15) підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. У судові засідання, призначені на 10, 26 квітня та 17 травня 2018 року сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог (а.с. 19). Таке клопотання відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а тому суд ухвалив про розгляд справи по суті за відсутності позивача. Відповідач, будучи, з врахуванням положень п. 2 ч. 7 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про час і місце проведення судових засідань (а.с. 17, 24-25), до суду не зявився вдруге, не повідомив про причину неявки, не просив відкласти розгляд справи. За приписами ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про одруження (а.с. 6) слідує, що сторони з 18 вересня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач у позовній заяві вказала, що має з відповідачем двох спільних дітей, які вже досягли повноліття. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що з 2008 року подружні стосунки між сторонами припинені. Відповідач своєю безпричинною неявкою до суду виявив байдужість до існування його шлюбу з позивачем. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2009 року, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від шлюбу мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони не можуть спільно проживати. Зараз не проживають разом як подружжя більше півтора року, шлюб існує лише формально. Вважає, що примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що фактично шлюбні відносини припинено, відповідач має іншу жінку та дитину, тому наявність реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, на примирення категорично не згідна. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За клопотанням відповідача суд визнав обов`язковою явку позивачки та надав час на примирення до 23 вересня 2019 року. Проте, сторони до цього часу не примирились, згідно ст. 223 ЦПК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи, оскільки він належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Суд вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони не проживають як подружжя, шлюб існує формально, на примирення позивачка категорично не згідна. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. За таких обставин, наявність реєстрації шлюбу між сторонами без його фактичного збереження суперечить їх інтересам, відтак шлюб потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці відновити дошлюбне прізвище. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2008 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася з дійсним позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00 грн. на місяць до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає, вона з відповідачем мешкають окремо, інформація про дійсний дохід відповідача у неї відсутня. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, приймаючи до уваги відсутність відомостей про дохід відповідача, його обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, встановлення прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1996 року і мають пятеро спільних, в тому числі, двох неповнолітніх і двох малолітніх дітей. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 13 вересня 2017 року звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала і пояснила: Відповідач почав зловживати алкогольними напоями, на ґрунті такого стану почав вчиняти щодо неї фізичне насилля, не приставав на умовляння припинити пиятику, а тому вона рік тому припинила з ним подружні стосунки. З тих пір вона з дітьми проживає окремо від відповідача, він ніяким чином не приймає участі в житті сімї. Просить не надавати строк на примирення, оскільки це буде марно витрачений час. Відповідач\~\~ по справі\~ [PERSON] у судові засідання, призначені на 21 вересня, 04 та 25 жовтня 2017 року, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду (а.с. 20, 21, 24), не зявився, не повідомив про причину неявки і не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Частина 4 ст. 169 ЦПК України визначає, що у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) слідує, що сторони з 18 липня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8, 9). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач своїми безпричинними неявками до суду проявив байдужість до існування шлюбу. Фактично подружні стосунки між сторонами припинені понад рік. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві та суді просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим позивачка звернулася до суду про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно та на своє утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Неповнолiтня дитина проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманнi. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги з наведених вище підстав. У суд відповідач направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно з ст.ст.180,181,182,183 Сiмейного Кодексу України батьки зобов'язанi утримувати дитину до досягнення нею повнолiття, а алiменти на утримання дитини можуть присуджуватися у частцi вiд доходу матері (батька) або в твердiй грошовiй cyмi. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2015 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час працює, однак є працездатним, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім'ї, довідкою відділу державної виконавчої служби про сплату аліментів на користь [PERSON], довідкою про доходи позивача відповідача. Враховуючи встановлені обставини справи, а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, що відповідач сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу, має дохід в розмір мінімальної заробітної плати, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що на утримання дружини слід стягнути аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними та відмінність поглядів на життя, між ними втрачено почуття любові та поваги, тривалий час хоч проживають за однією адресою, відповідач проживає в окремо визначеній кімнаті, покидати житлове приміщення відмовляється, відповідач зловживає спиртними напоями, у них різні бюджети, спільного господарства не ведуть, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх дитини, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, так як примирення не можливе. В разі відсутності відповідача не заперечує проти розгляду справи у його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. В разі неявки позивачки, не заперечує проти проведення засідання без її участі та ухвалення рішення. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю і перебувають на її утриманні. Нормальні подружні стосунки між сторонами не склалися, тривалий час сторони подружніх стосунків не підтримують, хоча проживають за однією адресою, відповідач проживає в окремо визначеній кімнаті, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, на примирення не згідні. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім`я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір`ю, проти чого сторони не заперечують. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір, який був сплачений нею при подачі позову до суду, як це передбачено ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1990 р., про що у книзі реєстрації шлюбів Городищенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області зроблено запис №05. Мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, веде бродяжницький спосіб життя, між подружжям постійно виникали сварки, сімейні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, строк для примирення просила не надавати, оскільки сімя розпалася і зберегти її неможливо. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що сімю можливо зберегти, він буде вживати заходи для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1990 р., про що у книзі реєстрації шлюбів Городищенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області зроблено запис №05. Мають двоє повнолітніх дітей: [PERSON], 22.07.1991р.н. та [PERSON], [INFO] Сімейне життя сторін не склалося через несумісні погляди на шлюб та сімю, сімейні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть, бюджет окремий. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, дають суду підстави вважати, що надавати строк для примирення недоцільно. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб належить розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, відповідач веде аморальний спосіб життя та інтереси сім'ї його не цікавлять, що призвело до постійних сварок між ними та фактичного розірвання шлюбних стосунків, з березня 2017 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить його задоволити у підготовчому судовому засіданні. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення рішення у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, шлюб розірвати. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін, на підставі наявних документів, а оскільки відповідач повністю визнає позов, то є можливим ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. Нормальні подружні стосунки у сторін не склалися через різні погляди на життя, тривалий час вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, їх шлюб носить формальний характер. На примирення сторони не згідні, оскільки не заявили про це у своїх заявах, а навпаки, обоє просять шлюб розірвати. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved