Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 14.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що він з 28.09.2018 року є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі залишився зареєстрований син її попереднього власника [PERSON] , [INFO] . Однак, з моменту реєстрації, він в квартирі [ADDRESS] , не проживає, а від так втратив право користування квартирою. Фактичне місце проживання відповідача на даний час не відоме. Просить захистити його право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 28.09.2018 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2018 року, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8-13). За цією ж адресою, відповідно до довідки Малинської міської ради Житомирської області №2191 від 24.10.2019 року, зареєстрований [PERSON] , 1966 року народження (а.с.15). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач реалізував своє право на захист власного майна. Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у квартирі, чим не виконав вимоги ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved