Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Сторони уклали шлюб, який 5 вересня 2014 року зареєстрували у відділі записів актів громадянського стану Гомельського райвиконкому, про що було зроблено актовий запис за № 70. Спільних дітей сторони не мають. 9 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що подружнє життя не склалося, вони (сторони) мають суттєві розбіжності в характерах, різні бачення шляхів розвитку сім`ї. Починаючи з січня 2015 року відносини з відповідачем значно погіршилися, почали виникати постійні суперечки та непорозуміння. У зв`язку із цим вона (позивач) повернулася на територію України і до цього часу жодного разу не приїздила до відповідача у Республіку Білорусь. За увесь період перебування у шлюбі вони (сторони) спільно майже не проживали, спільного господарства та побуту не вели. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. 21 червня 2019 року до суду надійшли документи, складені під час виконання на території Республіки Білорусь судових доручень про вручення судових документів та про виконання окремих процесуальних дій стосовно [PERSON] , з яких вбачається, що останній позов визнає, не заперечує проти його задоволення, не бажає особисто брати участь у розгляді справи. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Ураховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved