Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Сутність заявлених вимог до суду 20 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що спільне проживання з відповідачем вже припинено протягом останніх декількох місяців, кожна зі сторін проживає окремо один від одного, стосунки з відповідачем розладилися, почуття взаємопорозуміння та поваги один до одного втрачено, в сім'ї почастішали сварки, а тому подальше збереження сім'ї вважала не можливим. У шлюбі позивачкою від відповідача народжено двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які на даний час перебувають на її утриманні. Щодо стягнення аліментів із відповідача зазначала про те, що [PERSON], хоч і має гарні відносини з дітьми та надає матеріальну допомогу на їх утримання, проте матеріальна допомога, яку він надає, має непостійний характер та їй зовсім недостотньо, самостійно виховуючи дітей, і, намагаючись забезпечити їх всім необхідним, вона забезпечити належне утримання дітей без допомоги зі сторони відповідача не може. Відповідач офіційно працює в Липоводолинському відділенні філії «Роменський РЕМ», щомісячно отримує заробітну плату. Просила суд розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем [PERSON] 29 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 29, та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, синів [PERSON] та [PERSON], у відсотку від заробітку відповідача, у розмірі 1/3 частині заробітку (доходу) на двох дітей щомісячно, але не менше розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позиція позивача, відповідача по даній справі Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила суд час на примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, про визнання позову в повному обсязі, час на примирення за вимогою про розірвання шлюбу просив суд не надавати. У зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 січня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 28 січня 2019 року о 15 год. 00 хв. з викликом сторін. Установлені судом обставини справи 29 липня 2006 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі від відповідача позивачка народила сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою по справі та перебувають на її утриманні (а.с.7,8,9). Шлюбне життя сторін не склалося у зв'язку з втратою між ними поваги та взаємопорозуміння, а тому сторони припинили подружні стосунки, про що зазначила позивачка у позові та підтвердив відповідач у особисто поданій суду заяві. Позивачка проживає разом з синами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], місце її проживання зареєстровано в сел. Липова Долина. Відповідач є працездатною особою, є працевлаштованим на постійне місце роботи в Липоводолинське відділення філії «Роменський РЕМ», щомісячно отримує заробітну плату, інвалідності не має, проживає окремо від двох неповнолітніх синів та їх матері. Неповнолітній [PERSON], [INFO], навчається у 5-А класі Комунального закладу Липоводолинська спеціалізована школа I-III ступенів Липоводолинської районної ради Сумської області (а.с.11). Неповнолітній [PERSON], [INFO], відвідує Липоводолинський дошкільний заклад (ясла-садок) «Веселка» з 15 листопада 2015 року і на даний час є вихованцем старшої групи «Соняшник» (а.с.10). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі: а) по вимозі про розірвання шлюбу Згідно з нормами ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя й рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. б) по вимозі про стягнення аліментів Статтею 180 СК України визначений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення. 17 травня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду по суті заявлених вимог: а) по вимозі про розірвання шлюбу: З огляду на визнання відповідачем позову, небажання сторін вживати заходів на примирення та, ураховуючи втрату сторонами поваги та взаєморозуміння один до одного, припинення сторонами спільного проживання однією сім'єю, суд уважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, збереження сім'ї за таких обставин є неможливим, а тому шлюб належить розірвати. На думку суду, розірвання шлюбу між сторонами у даній справі є втручанням держави у сімейне життя сторін, проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для них нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав обох сторін, можливу побудову інших сімей та укладення інших шлюбів через обопільне припинення раніше зареєстрованого шлюбу і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між вищевказаними інтересами сторін щодо неможливості в подальшому збереження шлюбу між ними (така правова позиція суду випливає зі змісту ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). б) по вимозі про стягнення аліментів: Приймаючи до уваги майнове становище сторін та їх обопільний обов'язок утримувати їх спільних дітей до їх повноліття, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дітей, ураховуючи повне визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав сторін та їх спільних дітей, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, оскільки факт добровільного і позасудового надання відповідачем достатньої матеріальної допомоги на утримання [PERSON] двох дітей, які проживають разом із нею, [PERSON] суду не надано. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя [PERSON], проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дітей і відповідає нагальній потребі дітей на забезпечення їх належного утримання батьками. Також на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дітей на належне утримання для їх повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останніх, оскільки відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, тобто він є здатним сплачувати аліменти одночасно на двох дітей, які в силу свого віку та рівня розвитку не здатні самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змісту ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Згідно з положеннями ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». При зверненні до суду позивачка сплатила 704 грн. 80 коп. судового збору за немайнову вимогу про розірвання шлюбу, її позов в цій частині задоволено в повному обсязі, відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, а тому відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. Інші 50 відсотків судового збору (що становить 352 грн. 40 коп.), відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Також у зв'язку із задоволенням позову та визнанням позову відповідачем у повному обсязі до початку розгляду справи, за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути 50% судового збору, що повинна була сплатити позивачка при його подачі, якби не була звільнена за законом від сплати судового збору по даній категорії справ, в розмірі 352 грн. 40 коп. Інші 50 % судового збору слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved