Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулось до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва (далі по тексту - відповідач, ВДВС Дарницького РУЮ) про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу 08/11, відповідно до умов якого позивач набув право кредитора за укладеним між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] кредитним договором №99/700152 від 16.05.2007 року, а також за укладеним між ними договором застави від 16.05.2007 року, за яким в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передала банку в заставу належний їй на праві власності автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. На даний час, позивач має на меті реалізувати даний автомобіль, оскільки між ним та громадянкою [PERSON] було погоджено добровільне виконання рішення Дніпровського районного суду від 20 червня 2013 року шляхом передачі заставного майна у власність ТОВ «Кредекс Фінанс», зокрема, зазначеного вище автомобіля, для його подальшої реалізації. Однак, цьому перешкоджає накладений ВДВС Дарницького РУЮ арешт на все майно [PERSON], накладений в ході виконавчого провадження №24111566 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року та виданого на його підставі виконавчого листа №2-2039/1, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» борг у сумі 1 039 730,52 грн. Дане виконавче провадження закінчено у зв'язку з реалізацією квартири, яка належала боржнику та перебувала в іпотеці ПАТ «Універсал Банк». Отже, накладений відповідачем арешт на все майно боржника, який також поширюється на заставний автомобіль, на даний час не знято, що порушує законне право заставодержателя на переважне, перед іншими кредиторами, право задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмету застави. Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у ній в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] (далі по тексту - третя особа, [PERSON]) та призначено її розгляд у судовому засіданні. В судове засідання сторони та третя особа не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Третя особа - [PERSON] також направила на адресу суду клопотання, у якому просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутністю. Також у даному клопотанні зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, оскільки належний їй на праві власності автомобіль передано нею позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №99/700152 від 16.05.2007 року. Відповідач про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи таким чином, про що зазначив у відповідній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2007 року що між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №99/700152, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 40 552,63 дол. США зі сплатою 11,4 % річних за його користування, строком до 15.05.2013 року. Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ними укладено договір застави, за яким [PERSON] передано банку в заставу належний їй на праві власності автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. 26 грудня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу 08/11, відповідно до умов якого до позивача перейшло право кредитора за укладеним між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] кредитним договором №99/700152 від 16.05.2007 р., а також за зазначеним вище договором застави. Також судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2013 року, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором №99/700152 від 16.05.2007 року у розмірі 373 334,88 грн. та на його виконання видано відповідний виконавчий лист. Після ухвалення даного судового рішення, між позивачем та третьою особою було погоджено добровільне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва шляхом передачі заставного майна у власність ТОВ «Кредекс Фінанс», зокрема, автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], для його подальшої реалізації. Однак, як вбачається з матеріалів справи, постановою ВДВС Дарницького РУЮ від 04.02.2011 року №24111566, під час проведення виконавчих дій з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал банк» суми боргу у розмірі 1 039 730,52 грн., накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], зокрема і на зазначений вище заставний автомобіль, що унеможливлює позивачу здійснити його реалізацію. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках передбачених законом чи договором неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушенням боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати забезпечення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. У разі відступленням обтяжувачем забезпеченого обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні. Частиною 1 ст. 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи те, що позивач має першочергове право на задоволення своїх грошових вимог відносно [PERSON], а накладення арешту на забезпечений заставою автомобіль перешкоджає позивачу скористатись своїм правом на отримання у власність вищевказаного транспортного засобу для його подальшої реалізації та порушує його законне право користуватися та розпоряджатися цим майном, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом звільнення з-під арешту автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 114,70 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved