Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до [PERSON] з позовом про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника. На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 28.05.2008р. між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11352730000. Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредит в сумі 8555 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 28.05.2013р. зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль ВАЗ-211540, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER]. Згідно договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін склала 46600грн.. У зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» АКІБ «УКРСИББАНК» змінив своє найменування на ПАТ «УКРСИББАНК». 20.04.2012р. між ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Креденкс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12 відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352730000 від 28.05.2008р.. 20.04.2012р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352730000 від 28.05.2008р.. Таким чином ТОВ «Вердикт Фінанс» наділено правом застави та правом грошової вимоги, а ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» втратили такі права. Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 30.09.2013р. утворилась заборгованість у розмірі 54202,71грн.. Із-за неналежного виконання зобов'язань, забезпечених заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника. Однак, позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, чим не виконує умови договору; автомобіль з усіма приналежностями фактично знаходиться у відповідача; позивач позбавлений можливості передати його новому покупцю на виконання договору купівлі-продажу разом з усіма приналежностями; у позивача відсутні оформлені документально повноваження, необхідні для відчуження автомобіля, зняття його з обліку та на вчинення усіх, інших необхідних для продажу дій. Через відсутність у володінні позивача автомобіля з усіма приналежностями до нього, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на продаж та передати покупцю. З метою захисту права на продаж, яке на думку позивача виникло у нього, існують всі підстави для витребування автомобіля та для передачі їх у володіння позивача. На адресу відповідача позивачем було направлено лист, у якому вимагалось виконати порушене зобов'язання або передати у володіння позивача заставлений автомобіль для його реалізації разом із довіреністю на право підпису та зняття автомобіля з обліку та усіма приналежностями до автомобіля: комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та номерними знаками. Однак вимоги позивача відповідачем не виконано, тому з метою захисту права на продаж, яке виникло у позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на його користь на предмет застави шляхом продажу зазначеного автомобіля та інше. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а. с. 87). Відповідач 12.02.2014р. в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду вказаної справи. Про причини неявки та неможливість явки в судове засідання не повідомив (а. с. 90). В попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено. 28.05.2008р. між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11352730000. Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредит в сумі 8555 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 28.05.2013р. зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль ВАЗ-211540, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] (а. с. 19-27). 20.04.2012р. між ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Креденкс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12 відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352730000 від 28.05.2008р. (а. с. 57-60). 20.04.2012р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11352730000 від 28.05.2008р. (а. с. 61-63). Таким чином ТОВ «Вердикт Фінанс» наділено правом застави та правом грошової вимоги, а ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» втратили такі права. Згідно ст. 20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. У відповідності до ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно ст. 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Ст. 620 ЦК України встановлено, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв'язку з порушенням своїх зобов'язань щодо виконання умов договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу у відповідача станом на 30.09.2013р. виникла заборгованість в розмірі 54202,71грн. (а. с. 42-48), яка складається з: - заборгованості по основній сумі - 35068,43грн; - заборгованості за нарахованими відсотками станом на 30.09.2013р. - 6851,50грн.; - нараховані відсотки на дату подачі позову - 4728,14грн.; - пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 6502,60грн.; - три проценти річних від простроченої суми - 1052,04грн. Із-за неналежного виконання зобов'язань, забезпечених заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника. На адресу відповідача 31.07.2013р. (відправка 06.08.2013р.) позивачем було направлено лист, у якому вимагалось виконати порушене зобов'язання або передати у володіння позивача заставлений автомобіль для його реалізації разом із довіреністю на право підпису та зняття автомобіля з обліку та усіма приналежностями до автомобіля: комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та номерними знаками (а. с. 50-51; 52). Вимоги позивача відповідачем не виконано, предмет застави перебуває у володінні та користуванні відповідача. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем за вказаним позовом понесені судові витрати на загальну суму 1344,93грн.. Зазначене підтверджується платіжним дорученням № 3559 від 07.11.2013р. (а. с. 1), платіжним дорученням № 3557 від 07.11.2013р. (а. с. 2), платіжним дорученням № 3558 від 07.11.2013р. (а. с. 3), платіжним дорученням № 3058 від 16.10.2013р. (а. с. 4), платіжним дорученням № 3062 від 16.10.2013р. (а. с. 5), платіжним дорученням № 3060 від 16.10.2013р. (а. с. 6), платіжним дорученням № 3061 від 16.10.2013р. (а. с. 7), платіжним дорученням № 3059 від 16.10.2013р. (а. с. 8). Таким чином суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved