Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідачки заборгованості по кредитному договору у сумі 26798,22 грн., стягнення судового збору у сумі 267,98 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007365624. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачка отримала кредит в сумі 22 360 грн. 00 коп. для придбання товару. Строк кредиту визначено 36 місяців. Відповідачка придбала товар, що підтверджується рахунком №208 від 20.12.2013 року на ім'я [PERSON] 15 вересня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2007365624 від 20.12.2013 року, укладеним з [PERSON] У порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала, у результаті чого станом на 27 березня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом на загальну суму 26798,22 грн. У зв'язку з цим, просив позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі. До судового засідання представник позивача не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судового виклику відповідачці особисто. У зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача постановити заочне рішення. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 20 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007365624. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачка отримала кредит в сумі 22 360 грн. 00 коп. для придбання товару. Строк кредиту визначено 36 місяців. Відповідачка придбала товар, що підтверджується рахунком №208 від 20.12.2013 року, виданого ФОП [PERSON] на ім'я [PERSON] (а.с.10). 15 вересня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2007365624 від 20.12.2013 року, укладеним з [PERSON] (а.с.4-6) Позичальник зобов'язалась повернути кредитору суму кредиту, відсотків, комісію, відповідно до заяви, з якими вона була ознайомлена під підпис. Проте, станом на 27 березня 2015 року відповідачка, згідно наданого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розрахунку, який суд перевірив та вважає правильним, має заборгованість - 26798,22 грн., що складається з наступного: 22360 грн. - заборгованість за кредитом; 1,67 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4436,55 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Оскільки, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, щомісячних погашень кредиту не здійснювала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та суду надані докази, що підтверджують існування вказаної заборгованості, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачкою судових витрат підлягає задоволенню, оскільки підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved