Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.04.2018 року на загальну суму 7009 грн. 30 коп. з підстав порушення відповідачем умов кредитного договору, та судового збору в сумі 2102 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2018 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та [PERSON] було укладено кредитний договір № 313492515. 28.11.2018 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон Плюс було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ Таліон плюс перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 313492515. 03.01.2019 року між ТОВ Таліон плюс та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з Повернення боргів (далі - позивач) укладено Договір факторингу № 20190103. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 30.01.2019 року до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 р. відповідач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 7009,60 грн., з яких: 5200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1806,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 29 квітня 2018 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та [PERSON] було укладено кредитний договір № 313492515, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредит на суму 5200,00 грн. Це договір укладений в електронній формі, факти підписання цього договору відповідач не оспорювала. Визначений строк кредитування 30 днів та процентна ставка 1,16% на день. Згідно наапного позивачем розрахунку заборгованості, який відповдіач не оспорювала, заборгованість складається з 5200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1806,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. 28.11.2018 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон Плюс було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ Таліон плюс перейшло право грошової до відповідача за кредитним договором № 313492515. 03.01.2019 року між ТОВ Таліон плюс та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з Повернення боргів (далі - позивач) укладено Договір факторингу № 20190103. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 30.01.2019 року до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 р. відповідач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 7009,60 грн., з яких: 5200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1806,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підтвердження суми боргу позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за наданим кредитом, який відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №313492515 3 січня 2019 року. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи справу, суд також враховує правові висновку, викладені у постанові Верховного суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором кредиту, який був підписаний останнім в електронній формі, факт укладання зазначеного кредитного договру відповідачем оспорюваний не був, [PERSON] допустила утворення заборгованості, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved