Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 11378,26 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.03.2013 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є Поліс №АВ/3152858. Згідно полісу №АВ/3152858 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Мазда 323» державний номер 52103КТ. 30.03.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. 14.11.2013 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено 22756,52 на користь власника пошкодженого автомобіля Форд - ПАТ «УСК «Княжа Вієна [PERSON]». Позивач виконав свої зобовязання за полісом №АВ/3152858, однак оскільки за кермом забезпеченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» був не страхувальник, а [PERSON], позивач відповідно до пункту 38-1.1 ст. 38-1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом про відшкодування 50 відсотків суми виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи, що згідно з копією паспорта відповідача, яка міститься в матеріалах справи, його прізвище «Кушнерьов», а не «Кушнєрєв», як вказано в позовній заяві, суд вважає правильним зазначати ПІБ відповідача як [PERSON]. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про проведення судового засідання без його присутності, у звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що фактичних обставин події, викладених у позові, не заперечує, проте вважає, що сума відшкодування завищена, оскільки матеріальний збиток внаслідок ДТП, на його думку, склав близько 4-5 тисячі гривень. Також пояснив, що кількість пошкоджень автомобіля Форд Фієста, зазначена у довідці ДАІ, менше, ніж у акті експертизи, де додатково зазначено про пошкодження фар, капота, бачка омивача. Удар був у верхню частину автомобіля, дотичний, тому таку кількість пошкоджень не могло бути заподіяно. Також відповідач не згоден з відшкодуванням витрат у сумі 420 грн. на його виклик через публікацію в газеті. На пропозицію суду заявити клопотання про призначення судової експертизи для визначення дійсного розміру шкоди, завданої автомобілю Форд Фієста внаслідок ДТП, відповідач відмовився у звязку з відсутністю коштів. Суд, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 30.03.2013 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є Поліс №АВ/3152858. Згідно полісу №АВ/3152858 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Мазда 323» державний номер 52103КТ. ЯК зазначено позивачем, при укладанні полісу №АВ/3152858 [PERSON] було предявлене пенсійне посвідчення серії ААБ №082080 від 09.04.2008 року, у звязку з чим відповідно до п.13.2 ст. 13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу було зменшено на 50% («13.2 Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України учасник війни, інвалід ІІ-групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або ІІ категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий обєм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорії громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу). 30.03.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Згідно постанови Харківського районного суду Харківської області від 17.05.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. До ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся власник пошкодженого автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER] (ПАТ «УСК «Княжа Вієна [PERSON]») із заявою про страхове відшкодування. 14.11.2013 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено 22756,52 (двадцять дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень 52 копійки) на користь ПАТ «УСК «Княжа Вієна [PERSON]», що підтверджується платіжним дорученням №1335 від 17.06.2013 року та №4574 від 14.11.2013 року. ТДВ СК «Альфа-Гарант» з метою досудового врегулювання спору направлено [PERSON] регресну вимогу №03/2092 від 11.09.2014 року, що була отримана останнім 19.09.2014 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 13.2 статті 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Згідно з п. 38-1.1. статті 38-1 даного Закону, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Отже, оскільки шкоду внаслідок ДТП було заподіяно з вини [PERSON] і з порушенням вимог пункту 13.2 статті 13 вказаного Закону, оскільки застрахованим автомобілем керувала не застрахована особа, а [PERSON], відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з наступного. Розмір завданої автомобілю Форд Фієста шкоди внаслідок ДТП 30.03.2012 року визначено у Звіті № 2919 від 03 травня 2013 року, складеному оцінювачем [PERSON], згідно з яким розмір шкоди становить 19\~756,52 грн. З урахуванням безумовної франшизи 1000 грн., сума страхового відшкодування визначена у Страховому акті від 17.06.2013 року (а.с. 37) у розмірі 18\~756,52 грн. Вказана сума виплачена позивачем на користь власника автомобіля Форд Фієста згідно з платіжним дорученням № 1335 від 17.06.2013 року (а.с. 38). Після виплати страхового відшкодування між позивачем і власником автомобіля Форд Фієста було укладено Угоду про розмір страхового відшкодування від 24.10.2013 року (а.с. 41), згідно з якою сторони дійшли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком 30.03.2013 року становить 22\~756,52 грн., з яких 18\~756,52 грн. сплачено 17.06.2013 року і 4000\~грн. підлягає сплаті. Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з висновком професійного оцінювача, розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю Форд Фієста, складає 19\~756,52 грн. Водночас належних доказів заподіяння автомобілю Форд Фієста внаслідок ДТП 30.03.2013 року матеріальної шкоди на суму 22\~756,52 грн., як це визначено в Угоді про розмір страхового відшкодування від 24.10.2013 року, позивачем суду не надано. Враховуючи, що розмір шкоди в сумі 22\~756,52 грн. визначено не субєктом, який має право здійснювати оцінку майна, зазначена угода не може бути прийнята судом як належний доказ для визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 50 відсотків сплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню частково, в сумі 9\~378,26 грн. (50 % від суми фактично сплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 18\~756,52 грн.) Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до положень статті 88 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору та витрати на оплату послуг за розміщення в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial