Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Сторони одружені з 22.06.2013р., шлюб зареєстрований Ленінським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 279. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, вказавши в заяві, що в даний час вони припинили спільне проживання і ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позову в суд до повноліття дитини. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у розмірі 1/4 частини його доходів, у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років і потребує матеріальної допомоги до 07.09.2016р. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, повідомив, що він надає матеріальну допомогу дитині, пересилав гроші до липня 2015 року, а в серпні 2015 року придбав путівку на оздоровлення для дитини та позивачки. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. З позову вбачається, що в даний час сторони фактично припинили спільне проживання, відповідач не надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно зі ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував матеріальне становище дитини, стан його здоров'я, наявність інших доходів, а також матеріальне становище платника, його стан здоров'я, відсутність інших утриманців, є працездатним і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, до її повноліття, починаючи з 14.08.2015р. Крім того, у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її. На підставі ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років, якщо останній в змозі робити таку допомогу. Такі кошти стягуються в частковому відношенні від заробітку або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його доходів, тому що при цьому розмір утримань з нього не буде перевищувати 50 відсотків. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,212,213,367 ЦПК України, ст.ст.75, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved