Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2006 року між ЗАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є АТ «ОТП БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001/17097/06 (надалі за текстом - кредитний договір) за умовами якого ЗАТ «ОТП БАНК» та на підставі заяви на кредитну картку 29.12.2006 року відкрив картковий рахунок і видав платіжну карту Visa Classic із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1 000 грн. На умовах що відповідач сплачує проценти за пільговою процентною ставкою у розмірі 0,01 %. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. 25.06.2011 року між ПАТ «ОТП БАНК» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП БАНК» відчужив своє право вимоги до відповідача. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 11.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 614 грн. 89 коп. Відповідач свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за наданим кредитом та сплати процентів за користування ним, не виконав, в зв'язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, крім того зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 38). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 28), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 29). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовими повістками - зі зворотнім повідомленням на 31.01.2014 року, 27.02.2014 року (а.с. 31, 33, 35 - 37, ). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 11.12.2006 року між ЗАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є АТ «ОТП БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001/17097/06 за умовами якого ЗАТ «ОТП БАНК» та на підставі заяви на кредитну картку 29.12.2006 року відкрив картковий рахунок і видав платіжну карту Visa Classic із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1 000 грн. На умовах що відповідач сплачує проценти за пільговою процентною ставкою у розмірі 0,01 % (а.с. 6 - 8). Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору боржник зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати банку суми мінімального платежу. Згідно п. 5.1.1 кредитного договору, за користування кредитом, наданим держателю для здійснення безготівкових операцій держатель сплачує проценти за пільговою процентною ставкою, розмір якої визначається тарифами, якщо інше не передбачене цим договором. У відповідності до п. 5.7 кредитного договору банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначений банком частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. 25.06.2011 року між ПАТ «ОТП БАНК» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП БАНК» відчужив своє право вимоги до відповідача (а.с. 15 - 22). У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 11.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 614 грн. 89 коп., що підтверджено розрахунком позивача (а.с. 11). 09.07.2013 року позивач направляв відповідачу вимогу про погашення заборгованості та повідомлення про зміну кредитора (а.с. 9). Факт відправлення вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с. 10). Розрахунки позивача відповідачем спростовані не були. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що станом 11.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 614 грн. 89 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved