Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

ТОВ «Енерго Сервіс Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Позов мотивовано тим, що ТОВ «Енерго Сервіс Груп» з 01.07.2018 є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, який надає зазначені послуги на підставі Статуту, в тому числі і відповідачу, та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг згідно тарифів затверджених уповноваженими органами - рахунки на оплату з централізованого опалення. Таким чином, позивачу, як виконавцю послуги і стороні за договором, належить право грошової вимоги щодо стягнення зі споживача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг. З моменту набуття права власності на квартиру відповідач отримує від позивача комунальні послуги, від вказаних послуг не відмовлялася та фактично споживає їх. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією укласти договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії та надсилав на її адресу, цінним листом від 09.11.2020. Однак такий договір між ними не укладено. Станом на 10.12.2021 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 9811,88 грн. за період з листопада 2018 по квітень 2020 року. ТОВ «Енерго Сервіс Груп» звернулося до відповідача з приписом-претензією № 263 від 09.11.2020 з проханням сплатити борг, проте на теперішній час відповідачем борг не сплачено. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 9811,88 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 23.04.2021 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідно до даного розрахунку заборгованості за послуги з опалення за період з листопада 2018 по березень 2020 року позивач зазначає щомісяця різний тариф та жодних документів, які б підтверджували затвердження такого тарифу уповноваженими органами не надано. Також зазначає, що позивач здійснює нарахування за незатвердженим тарифом, не надає підтвердження фактичних витрат на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії, проводить незаконні нарахування, як оплату за місяць загального користування чим порушує права відповідача, а тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та позов просив задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, та є споживачем послуг, які надає ТОВ «Енерго Сервіс Груп». ТОВ «Енерго Сервіс Груп» з 01.07.2018 є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, який надає зазначені послуги на підставі Статуту, в тому числі і відповідачу та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно тарифів затверджених уповноваженими органами - рахунки на оплату з централізованого опалення. Таким чином, позивачу, як виконавцю послуги і стороні за договором, належить право грошової вимоги щодо стягнення зі споживача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. З моменту набуття права власності на квартиру відповідач отримує від позивача комунальні послуги, від вказаних послуг не відмовлявся та фактично споживає їх. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією укласти договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії та надсилав на його адресу, цінним листом від 09.11.2020. Однак такий договір сторонами не укладено. Згідно з наявних матеріалів справи за період з листопада 2018 по квітень 2020 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 9811,88 грн. ТОВ «Енерго Сервіс Груп» звернулося до відповідача з припис-претензією № 263 від 09.11.2020 з проханням сплатити борг, Однак, як з`ясовано судом, відповідачем борг не сплачено. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно із п. 30 Правил споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі договір не укладено, проте, з огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати таких послуг. Крім того, постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Згідно з правовою позицією, яка викладена в постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1192ц15 та № 6-1706ц15, відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Підведення централізованого опалення до точки розподілу, свідчить про виконання послуг постачальником. При самовільному відключенні від центрального теплопостачання, споживач не звільняється від оплати центрального тепло постання в повному розмірі. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачу, так само як і звернень останнього з приводу відмови від отримання таких послуг. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається розрахунку заборгованості, за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 по квітень 2019 сума заборгованості становить 9811,88 грн. Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. Тому суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за оплату спожитих послуг з постачання теплової енергії підлягає задоволенню, так як фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позов підлягає задоволення. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 по квітень 2019 року у розмірі 9811,88 грн. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved