Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що [INFO] в с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю), житлового будинку з погосподарськими будівлями, які розташовані в с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області, та присадибної земельної ділянки. За свого життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким все майно заповів позивачці - [PERSON] . Як спадкоємець за заповітом, вона звернулася до нотаріальної контори, нотаріусом заведена спадкова справа № 207/2016 та на частину майна померлого позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оформити свої спадкові права на житловий будинок та погосподарські будівлі, що обліковувалось за чоловіком, вона не може, оскільки на дане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи. Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння по [ADDRESS] з господарськими спорудами. Позиція позивача, відповідача по даній справі Позивач подала суду заяву про розгляд справи без її присутності, на задоволенні позову наполягала. Від відповідача надійшла заява про визнання позову, просив суд розглянути справу без його присутності. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 грудня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 січня 2020 року о 13 год. 10 хв. з викликом сторін. 14 січня 2020 року ухвалено рішення суду по суті у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Установлені судом фактичні обставини справи [PERSON] народилася [INFO] у с. Василівка Лебединського району Сумської області (а.с.4). 05 березня 1983 року [PERSON] ( [PERSON] ) зареєструвала шлюб зі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 березня 1983 року та обрала прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.6). [PERSON] на підставі рішення XVI сесії XXIII скликання Капустинської сільської ради від 26 березня 2002 року передано у власність земельну ділянку площею 1,99 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та ведення селянського господарства, розташована по [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до складеного 12 грудня 2019 року Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради технічного паспорту на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок літ. «А-1» побудований в 1982 році, веранда літ. «а» побудована в 1982 році, ганок літ. «кр» побудований 1982 році, сарай літ. «Б» побудована в 1982 році, сарай літ. «В» побудований в 1982 році, вбиральня літ. «Г» побудована в 1982 році, гараж літ. «Д» побудований в 1982 році, сарай літ. «Ж» побудований в 1982 році, гараж літ. «З» побудований в 1982 році, літній душ літ. «Е» побудована в 1982 році, літня кухня літ. «И» побудована в 1982 році, веранда літ. «и» побудована в 1982 році, навіс літ. «К» побудований в 1982 році, погріб літ. «п/г» побудований в 1982 році, сарай літ. «Н» побудований в 1982 році, ворота з хвірткою літ. «№1», огорожа літ. «№2», огорожа літ. «№3», огорожа літ. «№4». Порушень будівельних норм та правил (включаючи, грубі порушення) при технічній оцінці стану будинку не виявлено. При цьому, з технічної характеристики будівель до будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, викладеної у технічному паспорті БТІ, вбачається те, що вбиральня літ. «Г» не має фундаменту (земляний вигріб), а також гараж літ. «Д», «З», літній душ літ. «Е», навіс літ. «К», погріб літ. «п/г» (котлован), сарай літ. «Н», ганок літ. «кр», ворота з хвірткою та три огорожі не мають капітального фундаменту (а.с.8-11). Із копії звіту про оцінку майна ФОП [PERSON] від 14 грудня 2019 року вбачається, що вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] , становить 48400 грн. 00 коп. (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер у віці 60 років в с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області (а.с.14). З фотокопії заповіту [PERSON] вбачається, що спадкодавець усе своє майно, що належне йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом мав право, заповів [PERSON] (а.с.13). Відповідно до виписки з погосподарської книги, наданої Синівською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, головою домоволодіння по [ADDRESS] до 23 травня 2016 року обліковується [PERSON] (а.с.18). Згідно з довідкою № 02-37/393 від 21 жовтня 2019 року, виданої Капустинським старостинським округом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , постійно до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . На час відкриття спадщини після смерті спадкодавця разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] посвідчений виконкомом Капустинської сільської ради 18 квітня 2016 року за реєстровим № 217. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , син [PERSON] , які проживали разом зі спадкодавцем та дочка [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] (а.с. 20). З фотокопії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що після смерті [PERSON] державним реєстратором Липоводолинської районної нотаріальної контори 13 вересня 2016 року відкрито та зареєстровано спадкову справу за № 207/2016 (а.с.26). З фотокопій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 11 січня 2017 року, виданих державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори спадкоємцю за заповітом [PERSON] , вбачається, що [PERSON] отримала частину спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] , а саме земельні ділянки площами 0,2706 га, 2,1168 га, 0,1796 га та кадастровими номерами 5923281900:02:002:0084, 5923281900:02:002:0067, 5923281900:02:002:0085, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Капустинської сільської ради Липоводолинського району, а також право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) ТОВ «Грунь» с. Капустинці, Липоводолинський район вартістю 4684 грн. 00 коп. (а.с.21-25). З фотокопії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятої державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельником В.О. від 18 грудня 2019 року № 1386/02-31, встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , так як не було подано документа, що підтверджує право власності на житловий будинок (а.с.27). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Висновки суду по суті заявленої вимоги Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що судом достовірно встановлені обставини, які доводять правомірне набуття шляхом будівництва за свого життя [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Позивачка протягом установленого для подання заяви про прийняття спадщини строку подала її до відповідної нотаріальної контори та оформила право власності на спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка, проте через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння і зареєструвати право власності на нього, а тому її право на спадщину підлягає захисту саме в ефективний спосіб визнання за нею права власності на вищевказане домоволодіння з господарськими спорудами. Разом із цим, суд уважає, що ганок під літ. «кр», вбиральня під літ. «Г», гараж під літ. «Д», гараж під літ. «З», літній душ під літ. «Е», навіс під літ. «К», погріб під літ. «п/г», сарай під літ. «Н», ворота з хвірткою під літ. «№1», огорожа під літ. «№2», огорожа під літ. «№3», огорожа під літ. «№4» не мають капітального фундаменту і за своєї сутністю є тимчасовими спорудами. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Також дерев`яні будівлі не підлягають реєстрації як тимчасові споруди, і такі споруди, які не пов`язані фундаментом із землею, в експлуатацію не приймаються і право власності на них, як на об`єкти нерухомості, відповідно до закону не виникає. З урахуванням цього, у задоволенні заявленого позову в частині визнання права власності на вищевказане спадкове некапітальне майно слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю. До цього, на думку суду, зазначене нерухоме майно померлого спадкодавця може бути включено до складу спадщини, оскільки має характеристики об`єкту нерухомості та має економічну цінність, ним можна користуватися, а тому таке право на майно захищається судом (ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 40, 41, 64, 65 рішення Європейського суду з прав людини від 27 квітня 1979 року у справі «Маркс проти Бельгії»). За таких обставин, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, а визнання позову відповідачем підлягає прийняттю в тій частині, яка не суперечить наведеним нормам права.

Outcome: partial