Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

ТОВ «Агрофірма Колос» звернулось до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказало, що відповідач [PERSON] 19 грудня 2014 року був прийнятий на роботу до позивача робітником низько кваліфікованих ручних робіт. До поступлення на роботу він проживав у [INFO]. Мотивуючи необхідністю придбання житла по місцю роботи в с. Пустоварівка, відповідач неодноразово звертався в усній формі до керівництва агрофірми про надання йому позики для цієї потреби. 22 січня 2015 року [PERSON] подав письмову заяву про надання йому позики у сумі 25\~000,00 грн. на термін 13 місяців і заява була задоволена. Згідно Договору безвідсоткової позики № 3224 від 22.01.2015 року позивач надав відповідачу позику для придбання житлового будинку у сумі 25 000,00 грн., строком 13 місяців. Остаточний термін повернення позики 29 лютого 2016 року. Кошти даної позики були надані готівкою із каси ТОВ «Агрофірма Колос» по видаткових касових ордерах від 23 січня 2015 року у сумі 12\~500,00 грн. і від 24.01.2015 року у сумі 12\~500,00 грн. Отримання позики у вищевказаній сумі відповідач також підтвердив своєю розпискою. Згідно пункту 5.1 Договору сума позики мала повертатись Позичальником шляхом сплати позивачу по 2000.00 грн. за кожен місяць за рахунок отримуваної заробітної плати або за рахунок коштів, отриманих від реалізації продукції власного підсобного господарства. Згідно п. 5.2. Договору у випадку звільнення Позичальника з роботи він зобовязаний повернути всю суму несплаченої позики до дня звільнення. Відповідач [PERSON] не виконав умов договору про надання йому безвідсоткової грошової позики у сумі 25\~000,00 грн., так як дану позику він використав не для придбання житлового будинку, а на придбання легкового автомобіля і отриману позику не повернув. За рахунок зарплати відповідачу зараховано повернення лише 3291,93 грн. позики. Після отримання позики [PERSON] істотно змінив свою поведінку та ставлення до роботи, почав допускати грубі порушення трудової дисципліни, передчасно залишав робоче місце, запізнювався або не зявлявся на роботу. В звязку з цим його було звільнено з роботи згідно наказу від 11.03.2015 року. Будучи звільненим з роботи відповідач решту суми позики, а саме 21\~708,07 грн. не повернув, хоча відповідно до пункту 5.2 договору він був зобовязаний повернути всю суму несплаченої позики до дня звільнення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 6.1 Договору позики від 22.01.2015 року встановлено, що у випадку порушення строку повернення позики, за допущення порушення виконання грошового зобовязання Позичальник відповідно до ст. 625 ЦК України відшкодовує інфляційні втрати і сплачує 30% річних від простроченої суми. Із березня 2015 року, коли відповідач був зобовязаний повернути отриману позику по травень 2016 року індекс інфляції становить 38,8%, що в гривнях дорівнює 8422,73 грн. від 21708,07 грн. не повернутої суми позики. Тридцять процентів річних від прострочення повернення суми позики з 11.03.2015 року по 01.08.2016 року за 505 днів становлять 9010,33 грн. З урахуванням суми неповернутої позики 21708,07 грн., інфляційних нарахувань у сумі 8422,73 грн., відсотків за прострочення повернення позики у сумі 9010,33 грн. загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед ТОВ «Агрофірма Колос» становить 39\~141,13 грн., яку агрофірма просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача ТОВ «Агрофірма Колос» [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить не застосовувати технічні засоби фіксації судового процесу. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить не застосовувати технічні засоби фіксації судового процесу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 174\~і\~175\~цього Кодексу. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1,2 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до вимог ч.2\~ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував з позивачем у трудових відносинах, а саме працював робітником низько- кваліфікованих ручних робіт та наказом підприємства № 091 від 11 березня 2015 року був звільнений за порушення трудової дисципліни згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір № 3224 безвідсоткової позики від 22.01.2015 року згідно якого відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у розмірі 25\~000,00 грн., що також підтверджується особистою розпискою [PERSON], а також видатковими касовими ордерами від 23.01.2015 року та від 24.01.2015 року на загальну суму 25000,00 грн. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст. 1050 ЦК України передбачає якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено і це не заперечується відповідачем, що останній в порушення вимог п. 5.1, 5.2 договору № 3224 безвідсоткової позики від 22.01.2015 року до часу звернення позивача до суду суму позики в повному обсязі не повернув, борг згідно довідки ТОВ «Агрофірма Колос» № 270 від 09 серпня 2016 року складає 21\~708,07 грн., що також не заперечується відповідачем. З пункту 6.1 договору вбачається, що у випадку порушення строку повернення позики, за допущене порушення виконання грошового зобовязання Позичальник відповідно до ст. 625 ЦК України відшкодовує інфляційні витрати і сплачує Позикодавцю 30% річних від простроченої суми. Приписи ст.625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач звертався до відповідача з приводу повернення позики, про що свідчить копія рекомендованого листа від 05.05.2016 року, але відповідач залишив листа без задоволення та не повернув будь якої суми коштів позивачу. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідає вимогам ст. 174 ЦПК України. За таких обставин та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та Договору № 3224 від 22.01.2016 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: - із березня 2015 року, коли відповідач був зобовязаний повернути отриману позику по травень 2016 року індекс інфляції становить 38,8%, що в гривнях дорівнює 8422,73 грн. від 21708,07 грн. не повернутої суми позики; -тридцять процентів річних від прострочення повернення суми позики з 11.03.2015 року по 01.08.2016 року за 505 днів становлять 9010,33 грн.; -з урахуванням суми неповернутої позики 21708,07 грн., інфляційних нарахувань у сумі 8422,73 грн., відсотків за прострочення повернення позики у сумі 9010,33 грн. загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед ТОВ «Агрофірма Колос» становить 39\~141,13 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1139 від 04 серпня 2016 року, він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved