Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

ТОВ «Баришівська зернова компанія» звернулась до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] та просила стягнути з відповідачів солідарно 22 590 грн. 32 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди і 600 грн. витрат на правову допомогу, обгрунтовуючи позов наступним. 24.04.2014р. о 18 годині 00 хвилин на вул.Кільцева Дорога - вул.Жмеринська в м.Києва мала місце ДТП, учасниками якої були автомобіль «Шевролет», держномер [NUMBER], що належить позивачу, під керуванням [PERSON], який працює в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаді інженера, і автомобілем «Рено», держномер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобіль «Шевролет», держномер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Протокол в справі про адміністративне правопорушення був складений працівниками ДАІ відносно водія автомобіля «Шевролет», держномер [NUMBER] - [PERSON], де було вказано, що в діях останнього міститься порушення пункту 10.1. ПДР. Але, постановою Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2014р. провадження у справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпроАП було закрито у зв*язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 28.08.2014р. на замовлення ТОВ «Баришівська зернова компанія» був складений звіт №101/08/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Шевролет», держномер [NUMBER], згідно висновків якого його величина становить 22 590 грн. 32 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно, вважаючи, що вина [PERSON] в ДТП є доведеною в порядку частини 3 ст.61 ЦПК України. Крім цього, позивач вважав, що пошкодження його майна - автомобіля «Шевролет», держномер [NUMBER], спричинило ТОВ «Баришівська зернова компанія» моральну шкоду, яку позивач оцінив в розмірі 10 000 грн. і також просив стягнути з відповідачів солідарно. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1190, 1192 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на спричинення позивачу з вини відповідачів матеріальної і моральної шкоди. Представник відповідачів проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, а також на те, що в справі відсутні докази вини відповідача [PERSON] в ДТП, звіт автотоварознавчого дослідження проведений 26.08.2014р., тобто, за спливом чотирьох місяців після пригоди, відповідальність відповідача [PERSON] за спричинену позивачу шкоду нічим не передбачена, а моральна шкода позивачу як юридичній особі не доведена та не ґрунтована на матеріальному законі, у зв*язку із чим просив відмовити в позові. Також, представник відповідачів просив стягнути з позивача 10 000 грн. витрат на правову допомогу. Третя особа [PERSON], який керував автомобілем «Шевролет», держномер [NUMBER] на час ДТП, позов підтримав та пояснив про те, що в мотивувальній частині постанови Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2014р. встановлена вина водія [PERSON] в ДТП, він вимог ПДР не порушував і вважав відповідальними за спричинену позивачу шкоду відповідачів. Розглянувши справу в межах позовних вимог, заслухавши думку представника позивача, представника відповідачів, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до частини 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 24.04.2014р. о 18 годині 00 хвилин на вул.Кільцева Дорога - вул.Жмеринська в м.Києва мала місце ДТП, учасниками якої були автомобіль «Шевролет», держномер [NUMBER], що належить позивачу (а.с. 22 - копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ), під керуванням [PERSON], який працює в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаді інженера (а.с. 24 - довідка) і за ним закріплений автомобіль «Шевролет», держномер [NUMBER] (а.с. 25 - копія наказу), та автомобілем «Рено», держномер [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 27 - витяг з бази ДАІ), під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобіль «Шевролет», держномер [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с. 23 - копія довідки ДАІ). Протокол в справі про адміністративне правопорушення був складений працівниками ДАІ відносно водія автомобіля «Шевролет», держномер [NUMBER] - [PERSON], де було вказано, що в діях останнього міститься порушення пункту 10.1. ПДР. Але, постановою Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2014р. провадження у справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпроАП було закрито у зв*язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 5 - копія постанови суду). 18.08.2014р. автомобіль «Шевролет», держномер [NUMBER] був оглянутий експертом-оцінювачем (а.с. 14 - копія акту огляду транспортного засобу) і 28.08.2014р. на замовлення ТОВ «Баришівська зернова компанія» був складений звіт №101/08/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Шевролет», держномер [NUMBER], згідно висновків якого його величина становить 22 590 грн. 32 коп. (а.с. 7-13 - копія звіту, а.с. 15-17 - копія калькуляції, а.с. 19-21 - фототаблиці). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов*язань закріплені в частині 1 ст.1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим павам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А відповідно до частини 2 цієї ж норми права, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналізуючи правовий зміст вказаної вище норми матеріального права можливо зробити висновок про те, що вона містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі. Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення), яке поділяється на такі складові: 1) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв*язок між двома першими елементами, г) вина завдавача шкоди. І лише доведеність сукупності вказаних вище елементів настання деліктної відповідальності може бути правовою підставою для відшкодування шкоди. В даному спірному випадку в справі відсутні належні і допустимі докази в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України щодо протиправної поведінки відповідача [PERSON] і в чому ця протиправна поведінка полягає, а також його вини в ДТП і відповідно спричиненні шкоди позивачу. Посилання представника позивача і третьої особи як на доказ протиправної поведінки і вини відповідача [PERSON] в ДТП на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2014р., якою справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпроАП відносно [PERSON] закрита у зв*язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, є безпідставним і таким, що не ґрунтовано на процесуальному законі, оскільки вказана вище постанова суду є належним і допустимим доказом відсутності вини в ДТП саме [PERSON], але одночасно не є належним і допустимим доказом доведеності протиправної поведінки і вини іншого учасника ДТП - водія автомобіля «Рено», держномер [NUMBER] - [PERSON], про що закріплено в правилах частини 3 ст.61 ЦПК України, згідно якої обставини встановлені судовим рішенням не доказуються виключно щодо тих осіб, стосовно яких вони встановлені, тобто, в даному спірному випадку це стосовно водія [PERSON], а не стосовно іншого водія [PERSON] Факт настання шкоди для позивача в результаті ДТП як власника автомобіля «Шевролет», держномер [NUMBER] є доведеним з врахуванням того, що судом встановлено пошкодження вказаного вище автомобіля в даному ДТП. Але, звіт №101/08/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Шевролет», держномер [NUMBER], згідно висновків якого його величина становить 22 590 грн. 32 коп., не може достовірно свідчити про розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в ДТП, яка мала місце 24.04.2014р., оскільки між датою спричинення шкоди та її оцінкою минуло більше чотирьох місяців і причинний зв*язок між цими двома обставинами фактично носить характер припущення, а відповідно до правил частини 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, частина 2 ст.1187 ЦК України визначає про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналогічне правило розтлумачено, також, в постанові Пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.06.1992р. з наступними змінами і доповненнями. Враховуючи наведене, оскільки відповідач [PERSON] є власником автомобіля «Рено», держномер [NUMBER], не був його володільцем на час ДТП, він є неналежним відповідачем за позовними вимогами в частині відшкодування матеріальної шкоди. Стаття 543 ЦК України, яка визначає правові засади солідарного обов*язку боржників, спірні правовідносини не регулює. Оцінюючи зібрані по справі докази в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню як такі, що не доведені та не ґрунтовані на матеріальному законі. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд приходить о наступного. Згідно частини 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини… По перше, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди по суті є похідною від позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, що вже само по собі є підставою для відмови в позові в цій частині. По друге, у відповідності до правил пункту 4) частини 2 ст.23 ЦК України, моральна шкода для юридичної особи може полягати у приниженні її ділової репутації. Але, в даному випадку позивач обґрунтовує позовні вимоги в цій частині пошкодженням належного йому майна, що по своїй суті не може свідчити про приниження відповідачами ділової репутації ТОВ «Баришівська зернова компанія», а тому позовні вимоги і в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки не є доведеними і не ґрунтовані на матеріальному законі. Стосовно стягнення з позивача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК України до витрат, пов*язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі пава. З матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON] надавав правову допомогу відповідачам на підставі ордерів (а.с. 60, 62) і договорів про надання правової допомоги з Адвокатським об*єднанням «Юридична компанія «Лекс Ноледж» (а.с. 61, 63 - витяги), якій кожним з відповідачів було сплачено по 5 000 грн. за надання правової допомоги (а.с. 68 - копії квитанцій до прибуткового касового ордеру). В матеріалах справи є свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю на ім*я [PERSON] (а.с. 76 - копія свідоцтва) і розрахунок часу, витраченого в даній справі адвокатами [PERSON] і [PERSON] (а.с. 77), який не містить дати його складання і підпису особи, що його склала. За загальним правилом змагальності сторін, склад та розмір витрат, пов*язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування. Враховуючи ті обставини, що в матеріалах справи містяться копії квитанцій про оплату надання правової допомоги відповідачам в загальній сумі 10 000 грн., розрахунок часу, витраченого на надання юридичної допомоги не підписаний особою, яка його складала і не містить дати його складання, у зв*язку із чим суд вважає за необхідне в стягненні судових витрат на правову допомогу відмовити. Крім цього, в частині 6 ст.154 ЦПК України вказано, якщо у задоволенні позову відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи те, що в задоволенні позову ТОВ «Баришівська зернова компанія» відмовлено, суд вважає за можливе одночасно із постановленням рішення в даній справі вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 20.10.2014р. відповідно до правил частини 6 ст.154 ЦПК України.

Outcome: dismissed