Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Сторони звернулись один до одного з вищезазначеними позовами. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, зустрічний не визнав, і суду пояснив, що на праві приватної власності позивачці [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1863 га, що знаходить в [ADDRESS], згідно Державного акту серія НЖ № 150252, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації д/а на право власності на землю за № 010830600207 від 19.09.2008 р. Дана земельна ділянка межує із земельними ділянками відповідачів, у яких, при проведенні приватизації та підписанні відповідних актів встановлення та узгодження меж земельної ділянки, претензій не виникало. Представник позивачки [PERSON] стверджує, що після здійснення огородження меж належної [PERSON] земельної ділянки, тобто встановлення бетонних бровок і металевих стовпів на межах від Б до В відповідача [PERSON] та від В до Г [PERSON], відповідач [PERSON] витягнув металеві стовпи, а відповідачка [PERSON] в межах від А до Б почала встановлювати бетонну бровку під огорожу та разом з іншими відповідачами по справі перешкоджала встановленню огорожі земельної ділянки, належної [PERSON] Стосовно зустрічних позовних вимог заявив, що його довірителька, окрім словесної суперечки з відповідачами, жодних перешкод не вчиняла, а тому не може нести відповідальність за пошкоджені зелені насадження. Відповідачі первісний позов не визнали, зустрічний позов до [PERSON] підтримали і дали суду абсолютно аналогічні пояснення про те, що позивачка [PERSON] чинить їм перешкоди в користуванні належними земельними ділянками та самовільно змінює їх межі. Відповідачі стверджують, що у 2014 році [PERSON] почала захоплювати частину земельних ділянок, належних відповідачам, шляхом перенесення своїх межових знаків та самовільно вирубала зелені насадження, які росли на їхніх земельних ділянках. Не заперечили в судовому засіданні, що перешкоджали і будуть перешкоджати позивачу за первісним позовом, самовільно змінювати межі їх ділянок, які існували ще до купівлі ділянки [PERSON] Просять зустрічний позов задоволити, у первісному відмовити. Представник відповідача, сільський голова [ADDRESS], вважає всі позовні вимоги безпідставними, а також зазначив, що спір виник через невідповідність меж в натурі, тим що зазначені у правовстановлюючих документах. Про вчинення сторонами якихось протиправних дій йому відомо тільки зі слів. Просить у позовах відмовити. Заслухавши пояснення сторін по справі та вивчивши матеріали справи вважає, що первісний позов слід задовольнити, а зустрічний позов задоволити частково із наступних підстав. [PERSON] на підставі Державного акту серія НЖ № 150252, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації д/а на право власності на землю за № 010830600207 від 19.09.2008 р., є власником земельної площею 0,1863 га, що знаходить в [ADDRESS] (а.с.7). [PERSON] на підставі Державного акту серія ЯИ № 677093, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації д/а на право власності на землю за № 010930600254 від 17.12.2009 р., є власником земельної площею 0,3085 га, що знаходить в [ADDRESS] (а.с.55). [PERSON] на підставі Державного акту серія ЯД № 871000, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації д/а на право власності на землю за № 010630600165 від 15.11.2006 р., є власником земельної площею 0,7225 га, що знаходить в [ADDRESS] (а.с.56). [PERSON] є належним землекористувачем ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] і зазначена у експлікації земельних угідь (а.с.57). Зазначені земельні ділянки є суміжними. Таким чином, суд вважає доведеним факт правомірного користування всіма учасниками процесу своїми земельними ділянками. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ніхто з учасників процесу не заперечив своєї причетності до чинення перешкод у користуванні суміжними земельними ділянками, вважаючи свої дії правомірними. При цьому, ніхто не оспорює законності та правомірності права на землю кожного, як позивачів, так і відповідачів, закріпленого у правовстановлюючих документах на землю і не ставлять питання про визначення тих чи інших актів незаконними. Зважаючи на ті обставини, що питання встановлення, відновлення, перенесення чи вчинення інших дій щодо меж земельних ділянок відноситься виключно до компетенції відповідних землеупорядних органів, а в судовому засіданні сторонами не надано суду жодних доказів, які б вказували на те, що ці особи звертались до таких компетентних органів, тому суд вважає вимоги позивачів за зустрічним позовом щодо встановлення чи відновлення меж земельних ділянок передчасними та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 373, 386, 391 Цивільного Кодексу України, 152 ЗК України та

Outcome: approved