Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і під час сумісного проживання у них [INFO] року народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON]. На даний час сім'я фактично розпалася, дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, так як не працює, бо перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не надає матеріальну допомогу на їх утримання, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подання позову і до повноліття дитини, та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав і згоден сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала у разі, якщо стягнення аліментів з відповідача за даним позовом не вплине в подальшому на розмір аліментів, що вона отримує від відповідача на їх спільну з відповідачем дитину. Перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони, третю особу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої ст.84 та ст.86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Відповідач позов визнав і згоден сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, він працює, фізично здоровий, а тому спроможний платити аліменти в розмірі заявлених позовних вимог. Позов підтверджується копіями правовстановлюючих документів: копією паспорта та ідентифікаційного номера позивачки (а.с.2-3), копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є правомірними, а розмір аліментів, який просить стягнути позивачка на своє утримання та на утримання дитини, є достатнім. Визнання пред'явленого позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інші інтереси осіб. На підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України: якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 гривень, від сплати якого позивачка звільнена. Крім того у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по справі в сумі 200,0 грн. за надання їй правової допомоги, що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved