Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

сторони в шлюбі з 05.09.1998р., мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 03.10.2019р. звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він не поважав її як дружину, вони сварились та конфліктували, інше, спроби налагодити сімейні відносини позитивного результату не дали, тому припинили подружні стосунки, спільно не проживають, просила розірвати шлюб. В суді [PERSON] позов підтримала, пояснила, що подружнє життя не склалось з вини відповідача, він зловживав алкогольними напоями, сварився з нею, ображав її, вона не бажає терпіти таке зневажливе ставлення до себе, тому 01.10.2019р. припинили подружні стосунки, спільно не проживають, дала інші пояснення, просить розірвати шлюб. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач [PERSON] пояснив, що подружнє життя з позивачкою не склалось, вона влаштовувала сварки та скандали, він підозрює її в зраді у подружній вірності, тому покинув дружину, подальше збереження шлюбу вважає недоцільним, просить такий розірвати. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень сторін, із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с.4, 5) убачається, що сторони в шлюбі з 05.09.1998р., мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , 01.10.2019р. припинили подружні стосунки, спільно не проживають. З пояснень [PERSON] , із копії ухвали Городоцького районного суду Львівської обл. від 02.06.2015р. (а.с.19) убачається, що в квітні 2015р. вона зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, але через намір зберегти смію, залишила такий без розгляду. Позивачка просить про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи в основному тим, що не бажає проживати із ним сім`єю. Відповідач теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою, покликаючись, що сім`я розпалась і збереження шлюбу - недоцільне. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved