Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Сумське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною угодою (кредитним договором) від 25.12.2002 року №298 у розмірі 12054,69 грн. та судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного договору зі змінами [PERSON] отримала від позивача прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 51043,00 грн. на будівництво житла загальною площею 82,00 кв.м, що знаходиться за адресою: Сумська обл., м.Кролевець, вул.Воїнів-Інтернаціоналістів, 7В, кв.№46, строком повернення 30 років з дня укладення кредитного договору. Оскільки відповідачкою не були виконані належним чином прийняті на себе зобовязання за договором, станом на 07.11.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 12054,69 грн., з яких 6634,31 грн. основний платіж, 5420,38 грн. заборгованість за пенею, а тому позивач просить стягнути на свою користь борг по договору та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 43). Згідно зі ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.34), до суду не зявилася. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 грудня 2002 року між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, в подальшому реорганізованого в Сумське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (Фонд) та відповідачкою було укладено кредитну угоду №298 та Додаткову угоду №1 від 15 жовтня 2003 року до неї, предметом яких є надання відповідачці як позичальнику прямого адресного (цільового) кредиту на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 82,00 кв.м за адресою: Сумська обл., м.Кролевець, вул.Воїнів-Інтернаціоналістів, 7В у сумі 51043,00 грн. терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди (а.с.6-11, 14). Згідно з п.1.3 розділу 1 кредитної угоди протягом терміну, встановленого в пункті 1.1 угоди, позичальник зобовязується внести суму коштів, що визначається у розрахунку погашення кредиту (додаток 2), до повного виконання зобовязань за кредитною угодою. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно підпункту 4.2.2 пункту 4.2 розділу 4 кредитної угоди позичальник зобовязується з дати реєстрації свідоцтва про право власності на збудоване (реконструйоване) житло протягом кожного кварталу, але не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним кварталом, сплачувати суми коштів, що визначені у розрахунку розміру щоквартальних платежів, на рахунок в банку-агенті, вказаного у п.1.3, до повного виконання зобовязань за цією угодою. Відповідно до розрахунку повернення кредиту відповідачка зобовязана сплачувати щоквартально 336 грн. (а.с.15). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 квітня 2004 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Кролевецької міської ради №142 від 15.04.2004 року отримала у власність квартиру №46 загальною площею 82,0 кв.м, житловою площею 51,9 кв.м в м.Кролевець Сумської області, по вул.Воїнів-Інтернаціоналістів, 7В (а.с.20-21) і 04.05.2004 року зареєструвала своє право власності на квартиру в Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстраційний номер 5701798), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.22). Підпунктом 5.2.1 п.5.2 розділу 5 кредитної угоди передбачено, що у кожному випадку несплати або часткової несплати визначеного згідно з додатком 2 цієї угоди щоквартального платежу до 10 числа місяця, що настає за звітним кварталом сплачує на рахунок Фонду пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка нараховується від суми несплаченого щоквартального платежу. З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості та пені по кредитній угоді №298 від 25.12.2002 року вбачається наявність заборгованості відповідачки перед позивачем у розмірі 12054,69 грн., з яких: 6634 грн. 31 коп. основний платіж, 5420 грн. 38 коп. пеня (а.с. 23). Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.п.4.3.2 п.4.3 розділу 4 вказаної кредитної угоди Фонд має право вимагати від позичальника сплатити заборгованість за кредитною угодою, нарахованих за користування кредитом відсотків, а також пені у разі її нарахування. Позивач двічі надсилав на адресу відповідачки претензії щодо погашення виниклої заборгованості, на які вона не відреагувала. (а.с.24, 25) Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачка не оспорювала кредитну угоду, не надала суду доказів, що кредитна угода укладена відповідачкою проти її справжньої волі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачка не надала доказів того, що вона договір не укладала, своєчасно та в повному обсязі виконувала умови кредитної угоди та не надала доказів про відсутність заборгованість чи про заборгованість у меншому розмірі. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитною угодою №298 від 25.12.2002 року у розмірі 12054,69 грн., з яких: 6634 грн. 31 коп. основний платіж, 5420 грн. 38 коп. пеня, яка виникла станом на 7 листопада 2016 року та яка заявлена позивачем в позовній заяві. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1378 грн. 00 коп. як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с.2), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved