Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» звернулося до суду з вищевказаним позовом про стягнення виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначають, що відповідно до умов полісу №АІ/9265575 ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (далі - ТДВ «МСК») здійснював страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля Hyundai Tucson н.з. [NUMBER] . 02.03.2017року до ТДВ «МСК» надійшло письмове повідомлення від водія забезпеченого транспортного засобу про ДТП, що сталася 24.02.2017року за участю забезпеченого автомобіля та автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] , який під керуванням [PERSON] виїхав з другорядної дороги внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. 27.06.2017року від власника транспортного засобу Nissan Juke н.з. [NUMBER] [PERSON] , надійшла заява про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП 24.02.2017року. До заяви [PERSON] додала постанову Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2017року, відповідно до якої водій автомобіля Hyundai Tucson н.з. [NUMBER] , [PERSON] , визнаний винним у вчиненні ДТП, що сталася 24.02.2017року. З огляду на істотні протиріччя в інформації про обставини ДТП 24.02.2017року, викладеній в письмовому повідомленні [PERSON] до ТДВ «МСК», та викладеній в матеріалах провадження про адміністративне правопорушення, а також враховуючи те, що питання про наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення судом не розглядалось. ТДВ «МСК» з метою перевірки дій [PERSON] на відповідність вимогам ПДР України під час ДТП 24.02.2017року звернулось до ХНДІСЕ ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса для отримання висновків експертного автотеханічного дослідження. Згідно висновку експертного автотехнічного дослідження №21550 від 30.01.2018року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса в ДТП 24.02.2017року дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.1,10.2 ПДР України, дії водія [PERSON] (за умови зміни напрямку руху, як зазначено в поясненнях [PERSON] ) не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України. Таким чином, страховик при прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування виходив з того, що заподіяння неподільної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] , в ДТП 24.02.2017року є наслідком взаємопов`язаних, неподільних дій [PERSON] та [PERSON] і, відповідно, розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (ст.36 Закону). Згідно даних автотоварознавчого дослідження, викладених в Звіті №46/08/17 від 16.08.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складних становить 106196,99грн. без ПДВ (127436, 39грн. з ПДВ). Листом від 10.11.2017року вих.№ 2941 ТДВ «МСК» поінформувало власника пошкодженого транспортного засобу про розмір страхового відшкодування - 53098,50 грн. Розглянувши подані [PERSON] відповідні заяви та додані до них документи за змістом викладених доводів в сукупності та взаємозв`язку з матеріалами страхової справи 01.03.2018 ТДВ «МСК» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування та виплатило його на реквізити, зазначені в заяві про виплату страхового відшкодування, про що проінформувало [PERSON] , відповідним листом від 02.03.2018 року вих.№600. Згідно платіжного доручення №1842 від 01.03.2018року страхове відшкодування виплачене в розмірі 53098,50грн. Позивач вважає, що відповідач без достатніх правових підстав одержав страхове відшкодування, оскільки відповідно висновку експертного автотехнічного дослідження №21550 від 30.01.2018року, якщо не брати до уваги пояснення [PERSON] , та виходити з пояснень водія [PERSON] , в діях останнього взагалі відсутні порушення ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням ДТП. За таких обставин (відсутність вини вказаної особи у скоєнні ДТП) відповідно положень ст.6 Закону страховий випадок не виникає, отже позивач позбавлений обов`язку щодо виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] . Посилаючись на ст. 1212 ЦК України, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь 53098,50грн. виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.02.2019року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.04.2019року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» - Коваленко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, з тих підстав, що вина водія транспортного засобу [PERSON] , з яким було укладено внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визнана рішення Київського районного суду м.Харкова від 26.04.2017року, яке набрало законної сили, а тому твердження позивача, щодо відсутності вини [PERSON] є помилковим. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Суд заслухавши представників учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12.03.2016 року між ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АІ/9265575, забезпечений транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , зі страховою сумою 100 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, на термін з 15.03.2016 до 14.03.2017 року. 24.02.2017 року о 08год.25хв. в м. Харкові на узвозі Жилярді, 78, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , невірно вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу руху, скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Juke д.н. [NUMBER] . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2017року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано виним у вчиненні вказано адміністративного правопорушення, передбаченого с.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення. 27.06.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу Nissan Juke д.н. [NUMBER] . Відповідно до Звіту №46/08/17 від 16.08.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складних становить 127436, 39грн. з ПДВ. Згідно висновку експертного автотехнічного дослідження №12550 від 30.01.2018року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса, в даній ДТП водій автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] [PERSON] повинна була діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1, 1.02 ПДР України. В даній ДТП технічна можливість запобігти зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] [PERSON] визначалася шляхом виконання нею вимог п.п.10.1, 10.2 ПДР України, для чого у неї не було перешкод технічного характеру. В даній ДТП дії водія водія автомобіля Nissan Juke н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.2 ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній ДТП водій автомобіля Hyundai Tucson [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР України. Якщо водій автомобіля Hyundai Tucson [PERSON] до моменту зіткнення транспортних засобів змінив напрямок свого руху вліво (згідно пояснень водія Nissan Juke [PERSON] ), то він також повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 ПДР України. 01.03.2018 року ТДВ «МСК» було складено страховий акт № 11511, згідно якого на підставі повідомлення про настання страхової події від 27.02.2017 року, полісу №АІ/9265575 від 12.03.2016 року, заяви на отримання суми страхового відшкодування від потерпілої особи, розрахунку суми страхового відшкодування, прийнято рішення про виплату на користь [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 53098,50грн. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку, також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Частиною 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Згідно частин 1-2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Крім того, згідно пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 26.04.2017року встановлено про те, що ДТП сталася внаслідок вини водія автомобіля Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] і вказані факти мають преюдиційне значення у даній справі. Постанова суду набрала законної сили. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання позивача ,як на доказ вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді яка сталася 24.02.2017року є безпідставним, оскільки правосуддя здійснюється виключно судами, та судом вже було встановлено вину особи у вчиненні ДТП водія [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, позивач не довів у чому полягає безпідставність набуття відповідачем грошових коштів, адже кошти були сплачені за договором добровільного страхування Поліс №АІ/9265575. Факту недобросовісного набуття отриманих грошових коштів, а також наявності рахункової помилки не встановлено, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed