Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

ТМО «Психіатрія» у м.Києві звернулася до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яку 14.04.2018 р. було госпіталізовано до ТМО «Психіатрія» за заявою чоловіка. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] за своїм психічним станом представляє небезпеку для життя та здоров'я свого сина, що несе небезпеку для його життя. 26.04.2018 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів та встановлено, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою. У судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» у м.Києві вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити. Чоловік [PERSON] - заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просив заяву задовольнити. Пояснив суду, що його дружина абсолютно не цікавиться сином, не готує йому їсти, періодично виражає думку, що син не її. Повна апатія до життя та до сина стала підставою для звернення до «Психіатрія» у м.Києві. В судовому засіданні особа, відносно якої вирішується питання про її госпіталізацію - [PERSON] проти своєї госпіталізації заперечу лава, пояснила суду, що не вчиняє будь-яких агресивних дій щодо оточуючих. Представник Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та прокурор Київської місцевої прокуратури №7 просили відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на недостатність підстав для її задоволення, оскільки хвора не є суспільно небезпечною та не проявляє дій, які б загрожували її життю та здоров'ю, а посилання у заяві агресію до сина не знайшли свого до ведення у суді. Заслухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, якиа проти примусової госпіталізації заперечувала з підстав не встановлення дійсного діагнозу хворої та обставин її агресії по відношенню до сина, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно Акту психіатричного освідчення [PERSON] від 26.04.2018, пацієнтка дала згоду на обстеження, однак не дала згоду на лікування. При цьому встановлено, що [PERSON] висловлює ідеї про наявність двійників її сина, на підставі чого зроблено висновок про необхідність примусової госпіталізації. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З огляду на те, що у судовому засіданні не були встановленні підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», для примусової госпіталізації [PERSON], а посилання на ті обставини, що вона висловлює агресію по відношенню до сина були спростовані поясненнями самої [PERSON] та її чоловіка, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м.Києві про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed