Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

ТзОВ «КомІнвестГруп» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будівель від 05.03.2013р. покликаючись на те, що в березні 2013р. між ТзОВ «КомІнвестГруп» та [PERSON], було укладено ряд договорів купівлі-продажу приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Ще до підписання зазначених договорів купівлі-продажу між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість, що при придбанні даних приміщень у свою власність відповідач зобов'язувався доплатити за дані приміщення таку ж суму коштів ті проплатити їх на протязі одного року. Однак станом на час звернення до суму та не зважаючи на неодноразові розмови, відповідач домовлених кошів не доплатила і такі не надійшли на рахунок позивача, а відтак з огляду на ст.ст. 203, 215 ЦК України та порушення відповідачем усних умов договору, просить договори купівлі-продажу будівель від 05.03.2013р., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], визнати недійсними. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою до ТзОВ «КомІнвестГруп» про визнання права власності на будівлі пилорами, залізобетонного цеху, адмінбудинку з готелем, складу конюшні, складу, гараж-майстерні, котельні, склад арматури, гаражу, компресорної, трансформаторної, складу ГСМ та заправки, що знаходяться за адресою [ADDRESS] з покликанням на те що в березні 2013р. між нею та ТзОВ «КомІнвестГруп» було укладено 13 договорів купівлі-продажу приміщень, що знаходяться щза адресою [ADDRESS]. Ще до підписання даних договорів між сторонами було обумовлено усі істотні умови продажу та купівлі даних приміщень, в тому числі і їх ціна. Будь-яких інших усних чи письмових домовленостей не існувало. Зазначені договори були посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], а в подальшому проведена їх державна реєстрація, про що отримано відповідні витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Окрім цього між сторонами було підписано акти прийому-передачі нерухомого майна, і [PERSON] проведена оплата за дані приміщення. Будь-яких застережень про оплату за дані приміщення в договорах купівлі-продажу не зазначено, а також відсутній будь-який документ в підтвердження вимог позивача з приводу доплати за дані приміщення. З огляду вищезазначене та те, що її право власності оспорюється, [PERSON] просить визнати за нею право власності на зазначені приміщення. В судове засідання [PERSON] та її представник не з'явилися, подали заяву з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Проаналізувавши обставини справи та документальні докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову ТзОВ «КомІнвестГруп» до [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 05.03.2013р. - слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до ТзОВ «КомІнвестГруп» про визнання права власності на будівлі - задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ви положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. У відповідності до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. З огляду договорів купівлі-продажу будівлі від 05.03.2013р., посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2013р. вбачається, що ТзОВ «Ком Інвест Груп» в особі директора Мазяка О.В. передав, а [PERSON] прийняла у власність будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та розташовані на земельній ділянці з кадастровим №4620310100:02:008:0030, а зокрема: - будівлю пилорами заг. пл. 544,3 кв. м., вартістю 55000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 57800грн. не пізніше 07.03.2013р.; - будівлю залізобетонного цеху заг. пл. 1389.9квм., вартістю 161400грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 169500грн. не пізніше 25.03.2013р.; - будівлю адмінбудинку з готелем заг. пл. 1353,3 кв. м., вартістю 83000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 87150грн. не пізніше 25.03.2013р.; - будівлю-складу конюшні заг. пл. 414.8кв.м., вартістю 72000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 75600грн. не пізніше 07.03.2013р.; - будівлю складу заг. пл. 422.8кв.м., вартістю 6000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 6300грн. не пізніше 07.03.2013р.; - будівлю гараж-майстерні заг. пл. 833.4 кв.м., вартістю 96100грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 100900грн. не пізніше 25.03.2013р.; - будівлю котельні (нежитлова будівля) заг. пл. 356,1 кв.м., вартістю 125000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 131500грн. не пізніше 26.03.2013р.; - будівлю складу арматури (нежитлова будівля) заг. пл. 356.1 кв.м., вартістю 23000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 24200грн. не пізніше 26.03.2013р.; - нежитлову будівлю, будівлю гаражу заг. пл. 72 кв.м., вартістю 21000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 22100грн. не пізніше 26.03.2013р.; - будівлю компресорної (нежитлова будівля) заг. пл. 68,4 кв.м., вартістю 19500грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 20500грн. не пізніше 26.03.2013р.; - будівлю трансформаторної (нежитлова будівля) заг. пл. 39.8 кв.м., вартістю 12000грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 12600грн. не пізніше 26.03.2013р.; - будівлю складу ГСМ заг пл. 15 кв. м., вартістю 2500грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 2700грн. не пізніше 26.03.2013р.; - будівлю заправки (нежитлова будівля) заг. пл. 6.3 кв.м., вартістю 5200грн., за яку покупець зобов'язується сплатити 5500грн. не пізніше 26.03.2013р.. Відповідно до актів прийому-передачі до договорів купівлі продажу будівель від 05.03.2013р. сторони. а саме продавець ТзОВ «Ком Інвест Груп» в особі директора Мазяка О.В. та [PERSON] підтвердили факт передачі продавцем покупцю будівель згідно договорів купівлі-продажу від 05.03.2013р. Судом встановлено, що після укладення вищезазначених договорів [PERSON] було здійснено оплату згідно кожного з них, про що свідчать квитанції до прибуткових касових ордерів від 22.03.2013р. про оплату згідно договорів купівлі-продажу будівель від 05.03.2013р., а зокрема: за №1 будівлі (адмінбудинок з готелем) в сумі 87150грн., за №2 будівлі залізобетонного цеху в сумі 169500грн., за №3 будівлі пилорами в сумі 57800грн., за №4 будівлі складу в сумі 6300грн., за №5 будівлі трансформаторної в сумі 12600грн., за №6 будівлі складу ГСМ в сумі 2700грн., за №7 будівлі гаражу в сумі 100900грн., за №8 будівлі котельні в сумі 131500грн., за №9 будівлю складу арматури в сумі 24200грн., за №10 будівлі заправки в сумі 5500грн., за №11 будівлі гараж-майстерні в сумі 131500грн., за №12 будівлі конюшні в сумі 75600грн. та за №13 будівлі складу в сумі 6300грн. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Суд вважає, що посилання позивача на ст.ст. 203, 215 ЦК України є безпідставним, оскільки, при укладенні оскаржуваних договорів, усі передбачені ЦК України вимоги до правочину були дотримані, їх зміст не суперечить вимогам законодавства, інтересам держави і моральним засадам суспільства та виражає вільну волю сторін даного правочину. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України також передбачає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду не встановлено факту порушення вимог необхідних для чинності правочину, наведені позивачем за первісним позовом мотиви позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: dismissed