Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2015 року, від шлюбу дітей не мають. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне сімейне життя у них не склалося, впродовж двох років він з відповідачкою підтримував стосунки через соціальні мережі. В подальшому відповідач приїхала до Львова і вони одружились. Вказує, що їхній шлюб фактично тривав три тижні, поки відповідач проживала з ним у Львові. Однак після повернення відповідачки додому, в Російську Федерацію, їхні стосунки погіршились. Враховуючи, що вже понад три роки вони не спілкуються, вважає, що подальше перебування у формальному шлюбі суперечить його інтересам. Переконаний, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, доповнив, що з відповідачкою з серпня 2015 року проживають окремо та не підтримують жодних відносин. Просить не надавати строку для примирення, оскільки перспектив для збереження шлюбу немає і позов просить задовольнити. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, відзиву не подала. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 29 липня 2015 року, який зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №263 (а.с.4). Від шлюбу в сторін дітей немає. Також встановлено, що сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений при подачі позову (а.с. 1).

Outcome: approved