Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені заставодавця в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11182218000 від 12.07.2007 року, у своєму позові просив витребувати від відповідача автомобіль марки Honda; модель: Jazz , рік випуску: 2007, тип т/з: легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], з усіма його приналежностями: комплектом ключів, номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію та надати позивачу право (повноваження) підписувати договір купівлі-продажу вказаного автомобіля з іншою особою-покупцем, вчиняти від імені відповідача усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, в тому числі право на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. В судове засідання представник позивача за довіреністю Григоришин В.І. не з'явився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Крім того, встановлено, що відсутність процесуального інтересу до ходу розгляду справи та неявка в судове засідання мало місце з боку [PERSON] навіть після скасування заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.01.2014р. по вказаній цивільній справі та призначення розгляду справи в загальному порядку. При цьому судом встановлено, що звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, [PERSON] посилалася на необґрунтованість позову ТОВ «Вердикт Фінанс», вказувала, що вона не мала жодних відносин з ТОВ «Вердикт Фінанс», а кредитний договір укладала 12.07.2007р. з АКІБ «УкрСиббанк», ніяких відомостей щодо зміни кредитора за цим договором не отримувала; відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України передбачене,що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а тому подання позову ТОВ «Вердикт Фінанс» є передчасним та необґрунтованим; відповідно до умов кредитного договору термін повернення кредиту настає 11.07.2014р., тобто на дату винесення рішення термін виконання зобов'язання за кредитним договором ще не настав, а у заставодержателя не виникло права звернення стягнення на предмет застави у відповідність до положень ст.20 Закону України «Про заставу»; відповідач не погоджується із нарахованою позивачем сумою боргу в 136952,54 грн.; суду не доведено дотримання з боку заставодержателя вимог ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо надіслання боржнику письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання з одночасною реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який змінив свою назву на ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11182218000, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 22 204,00 дол. США на умовах повернення кредиту в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення з виплатою 13 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2014р. Згідно вищевказаного договору Відповідач передала у заставу автомобіль марки Honda, модель: Jazz, рік випуску: 2007, тип т/з: легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору № 11182218000, станом на 26.09.2013 року виникла заборгованість у загальному розмірі 136952,54 грн. з яких: - 87780 грн. 78 коп. - заборгованість по основній сумі; - 13472 грн. 58 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; - 16641 грн. 80 коп. - заборгованість за нараховані відсотки на дату подачі позову; - 16423 грн. 94 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 2633 грн. 44 коп. - три проценти річних від простроченої суми. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11182218000 від 12.07.2007 року. 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11182218000 від 12.07.2007 року. Реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснено 3 квітня 2013 року, що вбачається з витягу з реєстру обтяжень (а.с. 27). Крім того, матеріали справи свідчать , що з боку ТОВ «Вердікт Фінанс» відповідачка [PERSON] в письмовому вигляді була повідомлена про заміну кредитора в зобов'язанні (а.с.46-49) Заборгованість на користь нового кредитора ТОВ «Вердікт Фінанс» боржником не погашена, що підтверджується довідкою ТОВ «Вердікт Фінанс» про розрахунок суми заборгованості у загальному розмірі 136952,54 грн. та випискою по кредитному договору з яких: - 87780 грн. 78 коп. - заборгованість по основній сумі; - 13472 грн. 58 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; - 16641 грн. 80 коп. - заборгованість за нараховані відсотки на дату подачі позову; - 16423 грн. 94 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 2633 грн. 44 коп. - три проценти річних від простроченої суми (а.с.30-45). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судовим розглядом встановлено, що терміни повернення кредиту з боку відповідачки [PERSON] порушені. В зв'язку з тим, що відповідно до п.1.2.2. договору від 12.07.2007р. на неї було покладено обов'язок повернення кредиту в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору , але в будь-якому випадку не пізніше 11 липня 2014р. В свою чергу банк, відповідно до п.3.1.2 договору, отримував право вимагати від позивальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту в разі порушення ним термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за договором строком більш ніж на один місяць. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; Відповідно до ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. На підставі викладеного, враховуючи неналежне виконання умов Договору позичальником, наявність заборгованості, дотримання обтяжувачем передбаченої процедури звернення стягнення у досудовому порядку, невиконання позичальником вимог заставодержателя, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги. Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України і покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1369 грн. 53 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved