Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Немирівлатінвест» звернулося в суд з позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, мотивуючи тим, що 18.03.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Немирівлатінвест» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який було зареєстровано в Немирівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 05.05.2010 року за № 041004800028. В березні 2016 року [PERSON] було самостійно, без будь-якого погодження з ТОВ «Немирівлатінвест» посаджена сільськогосподарська культура (ячмінь) в порушення умов договору, а саме п. 9.2 що передбачає що Орендодавець не вправі вчиняти дій, які б перешкоджали Орендареві користуватися земельною ділянкою та п. 9.3 що передбачає право Орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов даного договору. В звязку з цим ТОВ «Немирівлатінвест» звернулось до Державної інспекції сільського господарства Вінницької області, щодо незаконних дій [PERSON]. Під час перевірки Державної інспекції сільського господарства Вінницької області по даному факту було встановлено зі сторони [PERSON] порушення умов договору оренди. Конституція України як основний законодавчий акт України встановлює права власників землі та спосіб їх захисту. Так зокрема ст. 13 Конституції України передбачає, що держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Одним із основних законодавчих актів який реалізує закріплені Конституцією України вищевказані норми є Земельний кодекс України № 2768-ІІІ від 25.10.2001 р. Так частиною 2 ст. 1 ЗК України встановлює, що право власності на землю гарантується, один з принципів земельного законодавства передбачений ст. 5 ЗК України це забезпечення гарантій прав на землю. Стаття 95 ЗК України дає визначення які права мають орендарі землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі, власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Аналогічні права має Орендар відповідно до ст. 25 Закону «Про оренду землі» № 161-ХІV від 06.10.1998 року, а саме орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та заклади багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи. Також згідно ст. 24 Закону «Про оренду землі» № 161- ХІV від 06.10.1998 року передбачено відповідний обовязок, але зі сторони Орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Стаття 27 Закону «Про оренду землі» № 161-ХІV від 06.10.1998 року, передбачає що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними обєднаннями та організаціями. Стаття 152 ЗК України передбачає що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування заподіяних збитків. Про такий спосіб захисту також вказується в пункті сім Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зокрема в ньому йдеться про те що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). У звязку із встановленням факту зайняття відповідачем земельних ділянок та беручи до уваги чинне законодавство, правову позицію Верховного Суду України вищевказані земельні ділянки повинні бути звільнені відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 1258 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. В звязку з цим позивач ТОВ «НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ», просить суд звільнити відповідачем самовільно зайняту земельну ділянку. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просить розірвати договір оренди вищевказаної земельної ділянки від 18.03.2008 року, мотивуючи тим, що ТОВ «Немирівлатінвест» самовільно внесло зміни в умови вказаного договору, без погодження з нею. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ» [PERSON] позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Зустрічний позов не визнає. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Зустрічний позов просить задовольнити, розірвати договір оренди землі з мотивів наведених в позовній заяві. Суд заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов ТОВ «Немирівлатінвест» слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2008 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який був зареєстрований в Немирівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 05.05.2010 року за №041004800028. Однак в 2016 році [PERSON], всупереч умов договору, самовільно засіяла орендовану земельну ділянку ячменем, чим перешкоджає ТОВ «Немирівлатінвест» користуватися вказаною ділянкою. Вказаний факт підтверджується висновками перевірки Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, наявними в матеріалах справи. На підставі наведеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ТОВ «Немирівлатінвест» про зобовязання [PERSON] усунути та не чинити перешкоди позивачу у користуванні вищезазначеною земельною ділянкою. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про розірвання договору оренди, на думку суду, слід відмовити, так як зазначений договір був укладений 18.03.2008 року строком на 10 років, який був зареєстрований в Немирівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 05.05.2010 року за №041004800028. Строк дії договору не закінчився, орендарем регулярно сплачувалася орендна плата, зміни в умови договору, які оспорює [PERSON] стосуються збільшення розміру орендної плати. Крім того, на думку суду позивачем було пропущено строк позовної давності передбачений ст.257 ЦК України, адже з 2008 року він отримував орендну плату, яка в послідуючому було збільшена відповідачем, ніяких претензій на протязі восьми років з приводу цього ТОВ «Немирівлатнівест» не предявляв. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: approved