overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

сторони в шлюбі з 02.09.2006р., мають двоє дітей: [PERSON] - [INFO]. та [PERSON] - [INFO]. 29.04.2015р. [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення утримання на дітей, в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, вимоги мотивувала тим, що відповідач матеріально не забезпечує дітей, вона не працює, їй самій важко утримувати дітей. В суді позивачка вимоги підтримала покликаючись на мотиви позову, також пояснила, що не працює, отримує соціальну допомогу в сумі 870грн., цих коштів їй не вистачає на утримання двох дітей, їй матеріально важко, вона має потребу в коштах відповідача на утримання дітей. Просить позов задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно позивачка має потребу у коштах на утримання дітей, він згідний надавати таке в розмірі 500 грн. на кожну дитину, як про це просить позивачка. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Так, відповідно до положень ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. З пояснень сторін, долучених до справи копій свідоцтва про шлюб і народження (а.с. 3-5) убачається, що сторони шлюбі з 02.09.2006р., мають двоє дітей: [PERSON] - [INFO]. та [PERSON] - [INFO]., діти на утриманні позивачки, відповідач батьківства не оспорює, регулярного утримання дітям не дає. Із пояснень позивачки, а не вірити таким суд не має підстав, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення 4-річного віку, отримує соціальну допомогу в сумі 870грн., інших доходів не має. Як видно із пояснень відповідача, він працює у ТзОВ «Бадер Україна», його середньомісячний дохід становить 1 500грн. За наведеного, суд приходить переконання, що позивачці самій матеріально важко утримувати дітей, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати таке утримання в розмірі 500грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.04.2015р. і до повноліття дітей. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки, на утримання дітей в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, суд ураховує вік дітей, що позивачка не працює і вважає, що така сума буде достатнім вкладом відповідача в матеріальне утримання дітей. З огляду на вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

сторони в шлюбі з 03.06.2005р., мають сина [PERSON], [INFO] [PERSON] 10.06.2015р. звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення утримання на дитину в розмірі 600 грн. щомісячно, вимоги мотивувала тим, що сімє'ю вони не проживають, відповідач матеріально не забезпечує сина, вона не працює, їй матеріально важко. В суді позивачка вимоги підтримала покликаючись на мотиви позову, та уточнила, просить стягувати з відповідача утримання на сина в розмірі 1/4 ч. від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач позовні вимоги по суті визнав, пояснив, що дійсно позивачка має потребу у коштах на утримання сина, він згідний надавати таке в розмірі 1/4ч. від його заробітку. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Так, відповідно до положень ст.ст. 84, 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. З пояснень сторін, долучених до справи копій свідоцтва про одруження і народження (а.с. 3-4), убачається, що сторони в шлюбі з 03.06.2005р., мають сина [PERSON], [INFO], дитина на утриманні позивачки, відповідач батьківства не оспорює. Відповідач, як вбачається із його пояснень та довідки про доходи від 22.06.2015р. № 66 (а.с.15) працює охоронником у КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», його середньомісячний дохід складає 1 459 грн. 42 коп. Позивачка, як убачається із її пояснень в суді, не працює, їй одній матеріально важко утримувати сина. За наведеного, суд приходить переконання, що позивачці самій матеріально важко утримувати сина, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати таке утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів свого заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2015р. і до повноліття дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки, на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів свого заробітку (доходу), щомісячно, суд ураховує вік дитини, що позивачка не працює і вважає, що така сума буде достатнім вкладом відповідача в матеріальне утримання сина. З огляду на вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

сторони в шлюбі з 03.09.2011р., мають сина [PERSON], [INFO] 07.07.2015р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що з грудня 2014р. стосунки із відповідачем зіпсувались, він провокував конфлікти і сварки, в присутності сина ображав її нецензурно, висловлюється образливо на її батьків, бив її, спричинивши тілесні ушкодження, робить неможливим проживання її з дитиною у новобудові на вул. Вергуна 19 «б» у м. Городок, з квітня місяця 2015р. вони як подружжя не проживають, не ведуть спільного господарства. В суді позивачка позов підтримала, уточнила, що як подружжя, вони із відповідачем спільно не проживають і не ведуть господарства з кінця березня 2015р., вона не любить відповідача. На підтвердження покликань про побиття її відповідачем, надала висновки експерта про виявлені у неї 29.05. та 03.06.2015р. легкі тілесні ушкодження, вважає, що примирення неможливе, просить розірвати шлюб, відшкодувати їй судові витрати. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що згідний на розірвання шлюбу із позивачкою, що примирення між ними неможливе, він її не любить, подружні стосунки припинили на початку квітня 2015р. У поясненні на позов від 06.08.2015р. відповідач підтвердив факти конфліктів та сварок із позивачкою, що через це вони припинили подружні стосунки. Заперечив твердження позивачки, що він ініціатор конфліктів, і про те, що бив її, причиною розладів в сімї вважає неналежну поведінку і погане ведення домашнього господарства позивачкою. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін, долучених до справи свідоцтва про шлюб і копії свідоцтва про народження (а.с. 3-9) видно, що сторони в шлюбі з 03.09.2011р., мають сина [PERSON], 26.08.2012р.н., з кінця березня початку квітня 2015р. спільно не проживають, подружні стосунки і ведення спільного господарства припинили. Позивачка настоює на розірванні шлюбу мотивуючи тим, що не любить відповідача і не бажає поновлювати з ним сімейні стосунки. Відповідач по суті, теж настоює на розлученні, мотивуючи тим, що не любить позивачки, що через конфлікти вони припинили подружні стосунки, шляхів для примирення не вбачає. Ураховуючи наведене, та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних стосунків, при тому, що кожен з них категорично настоює на розірванні шлюбу, суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов. Розриваючи шлюб, суд бере до уваги, що сторони мають неповнолітню дитину, але з урахуванням того, що вони конфліктують, миритись не бажають, обоє просять розірвати шлюб, підстав до вжиття заходів до примирення суд не вбачає. Витрати, понесені позивачкою у звязку із зверненням до суду з позовом складають 243 грн. 60 коп. (а.с.10) і у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

сторони в шлюбі з 03.11.2011р., мають сина [PERSON], [INFO] 24.03.2015р. [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення утримання на дитину, в розмірі 800 грн. щомісячно, з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, вимоги мотивувала тим, що сім'єю з відповідачем не проживають, він матеріально не забезпечує сина, не піклується про його розвиток, вона не працює, їй самій матеріально важко утримувати дитину. В суді позивачка вимоги підтримала покликаючись на мотиви позову, також пояснила, що вона не працює, їй одній матеріально важко утримувати дитину. Просить позов задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно позивачка сама утримує сина, має потребу у коштах на утримання дитини, він згідний надавати утримання сину в розмірі 500 грн., оскільки зараз не працює і неспроможний сплачувати аліменти в розмірі, як про це просить позивачка. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Так, відповідно до положень ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. З пояснень сторін, долучених до справи копій свідоцтва про шлюб і свідоцтва про народження (а.с. 5-6) убачається, що сторони в шлюбі з 03.11.2011р., мають сина [PERSON], [INFO], дитина на утриманні позивачки, відповідач батьківства не оспорює, регулярного утримання дитині не дає. Із пояснень позивачки в суді, довідки Управління праці та соціального захисту населення Городоцької РДА № 539 від 20.03.2015р. (а.с. 8) видно, що вона не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в розмірі 130 грн., інших доходів не має. За наведеного, суд приходить переконання, що позивачці самій матеріально важко утримувати сина, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати таке утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки, на утримання сина в сумі 500 грн. щомісячно, суд також ураховує вік дитини, що відповідач зараз не працює, але є фізично здоровим, працездатним, а тому така сума буде достатнім його вкладом в матеріальне утримання дитини. З огляду на вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Сторони в шлюбі з 03 серпня 2003 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. Сімейні стосунки припинились більше чотирьох років тому. У позивача інша сімя, є син [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов і просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач позов визнала, підтвердила встановлені судом обставини і не заперечувала щодо розірвання шлюбу з позивачем . Заслухавши сторони та дослдіивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з свідоцтвом про шлюб, сторони одружились 03 серпня 2003 року, реєстрація одруження проведена виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради Жмеринського району, актовий запис № 17 (а.с.5). Відповідно до довідки Браїлівської селищної ради від 29 серпня 2014 року, склад сімї позивача - дружина (відповаідач по справі) та двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON], які знаходяться на утриманні матері та проживають з нею (а.с.8), і на яких позивач сплачує аліменти за рпішенням суду від 30 травня 2011 року (а.с.6). Згідно з ксерокопією свідоцтва про народження, паозивач є батьком сина [PERSON], [INFO], матірю записана [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ухвали суду від 14 жовтня 2014 року, сторонам надавався строк для примирення тривалістю шість місяців (а.с.18). Провадження в спрпаві було відновлдене по заячві позивача 16 грудня 2014 року (а.с.19-20). Згідно ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Суд, відповідно до ст.111 СК України, намагався вжити заходів щодо примирення подружжя, однак шестимісячний строк для примирення, наданий судом, не покращав відносин в сім'ї. Тим більш, що позивач через два місяці подав заяву про призначення справи до розгляду, і в судовому засіданні відпоавідач не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, взяв до уваги обставини життя подружжя та тривале непроживання однією сімєю, та прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

сторони в шлюбі з 04.09.1999р., від шлюбу мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги в основному мотивує тим, що шлюб з відповідачем є невдалим, оскільки він зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки та конфлікти, між ними протягом останнього часу постійні непорозуміння та скандали, на даний час проживають разом. Під час постійних сварок відповідач застосовує силу, чим спричиняє біль та тілесні ушкодження позивачці. В суді [PERSON] позов підтримала з мотивів, викладених в ньому, просила відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій позов по суті не заперечив, просить позовні вимоги задоволити, а справу розглядати у його відсутності (а.с. 16). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження 1кп/441/157/2017 за ч.1 ст. 125 КК України, суд задоволює позов. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З пояснень позивачки, долучених до справи свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 4), копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.6) видно, що сторони в шлюбі з 04.09.1999р, від такого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на даний час проживають разом, спору щодо майна та місця проживання дитини не мають. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя Домбрич, суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий. Розриваючи шлюб суд враховує також інтереси неповнолітнього сина сторін, повноцінний розвиток та виховання якого в сім»ї, де існують постійні непорозуміння та конфлікти, є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивачки 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

сторони в шлюбі з 04.09.1999р., мають сина [PERSON], 18.06.2000р.н. [PERSON] 14.04.2017р. звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина, в розмірі 1/3 ч. від його заробітку (доходу) щомісячно, з дня предявлення позову і до повноліття дитини, вимоги мотивувала тим, що відповідач матеріально не забезпечує сина, вона працює, однак цих коштів їй не вистачає, їй самій важко утримувати дитину. В суді позивачка вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти на сина, в розмірі 1/3 ч. від його заробітку (доходу) щомісячно, також пояснила, що вона працює, однак цих коштів їй не вистачає, їй матеріально важко, вона має потребу в коштах відповідача на утримання дитини. Просить позов задоволити. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що згідний надавати утримання сину в розмірі 1/4 ч. від його заробітку, що стягнення аліментів у розмірі, якому просить позивачка, поставить його у скрутне матеріальне становище, дав інші пояснення. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Так, відповідно до положень ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Із пояснень сторін, долучених до справи копій свідоцтв про шлюб та народження (а.с.4) убачається, що сторони в шлюбі з 04.09.1999р., мають сина [PERSON], 18.06.2000р.н., дитина на утримання позивачки, відповідач батьківства не оспорює, регулярного утримання сину не дає. Як убачається із пояснень в суді відповідача [PERSON], він працює поліцейським-водієм у Городоцькому ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській обл., що по мірі можливості надає утримання сину, дав йому кошти на святкування випускного вечора, окрім цього оплачує усі комунальні послуги, інше. Із пояснень позивачки, із довідки ТзОВ «Бадер Україна» № 187 від 06.03.2017р. (а.с.5) убачається, що вона працює на означеному підприємстві швачкою, її дохід в середньому становить 7\~602 грн., інших доходів не має, їй одній матеріально важко утримувати дитину. За наведеного, суд приходить переконання, що позивачці самій матеріально важко утримувати сина, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати таке утримання в розмірі 1/4 ч. від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2017р. і до повноліття дитини. З огляду на вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача в дохід держави 640 грн. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

сторони в шлюбі з 04.10.1997р., мають двоє дітей: Марту, 27.09.1998р.н. і Андрія, 09.12.2006р.н. 12.12.2018р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалось в основному через відсутність взаєморозуміння та сварки, тому припинили подружні стосунки, проживають окремо, він втратив до відповідачки добрі почуття, примирення між ними неможливе, просив розірвати шлюб. В суді [PERSON] позов підтримав, також пояснив, що подружнє життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, часті конфлікти і сварки, тому в жовтні 2018р. покинув її, з того часу не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, вважає, що подальше збереження шлюбу є не доцільним, настоює на розірванні шлюбу, від стягнення судових витрат з відповідачки відмовився. Відповідачка [PERSON] підтвердила покликання позивача про припинення подружніх стосунків в жовтні 2018р., не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши позивача і відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Із пояснень сторін, із долученого до справи свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с. 4, 5, 6) убачається, що сторони в шлюбі з 04.10.1997р., мають двоє дітей: Марту, 27.09.1998р.н. і Андрія, 09.12.2006р.н. Як убачається із пояснень позивача [PERSON], він настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що не любить відповідачку, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам. Відповідачка [PERSON] теж просить про розірвання шлюбу з позивачем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд задоволює позов.

Outcome: approved