overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2009 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог (а.с.11). Відповідач у судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності (а.с. 18). Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 16) стверджується, що сторони із 14 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 7), - що мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві обгрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов та не заперечив проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони не планують подальше спільне життя, не можуть налагодити нормальні стосунки у сімї, уже близько чотирьох років проживають окремо, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 16), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище Бурката змінила на прізвище чоловіка Петрова. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити прізвище, отримане у шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2010 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлену позовну вимогу, ствердила що подружні стосунки припинилися 16 квітня 2012 року, коли відповідач залишив її з дочкою. З тих пір він лише один раз (на річницю дочки) приїздив до неї, але ні про відновлення стосунків, ні про примирення жоден з них не задумується. Просить розірвати шлюб і відновити її дошлюбне прізвище. У судові засідання на 04 та 17 липня 2014 року відповідач не з'являвся, про причину своєї неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судові засідання на 17 липня та 07 серпня 2014 року не з'явився, хоча кожного разу належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи (а.с. 13, 14-15). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони з 14 листопада 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження, - що мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач своєю безпричинною неявкою проявив байдужість до існування шлюбу. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає рішення позивача виваженим і перевіреним тривалим припиненням подружніх стосунків. Цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2001 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач у березні 2014 року звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, виникали сварки і суперечності та що близько двох років вони проживають окремо і не підтримує сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, чому їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що з липня 2012 р. вони проживають окремо і не підтримує сімейних відносин, він втратив до відповідачки хороші почуття, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідачка проти розлучення не заперечила та зазначила, що подружнє життя із позивачем не склалося, з липня 2012 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, вона втратила до позивача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, чому їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з липня 2012 р. вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2006 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що за час існування шлюбу стосунки з відповідачем погіршувалися, зникли почуття любові, поваги один до одного. За таких стосунків дома часто виникають сварки, що негативно впливає на дочку. Вважає, що подальше зберігання сім'ї є недоцільним та просить розірвати шлюб без надання строку на примирення. Відповідач позов визнав та пояснив, що вони з дружиною не можуть знайти спільної мови, у них різні погляди на життя і вирішення проблем. Вважає, що вони самостійно достатньо робили спроб щодо примирення. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6) стверджується, що сторони із 14 лютого 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 8), - що мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним, а також, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 6), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві та судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є дочка - [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що стосунки , які склались між позивачкою та відповідачем, перешкоджають подальшому спільному проживанню. [PERSON] нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, які впливають на психічний стан позивачки та стан дочки, кожен раз спричиняючи їм душевні страждання. Позивач не виявляє бажання підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивачка в подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, вказала щопозовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов її задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Тривалий час подружжя не підтримує фактичних шлюбних відносин, що свідчить про тривалість та стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2014 року , який був зареєстрований у Копичинецькій міській раді , Гусятинського району , Тернопільської області , актовий запис за № 03 . Від спільного подружнього життя у сторін дітей не має . Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що вони різні за характером люди . В них часто виникали всякого роду непорозуміння , образи . Сторони тривалий час спільним подружнім життям не проживають . Досягнути примирення не бажає. Відповідач перебуває у місцях позбавлення волі . Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам , Майнового спору не має. Покликаючись на наведені обставини, та обставини зазначені в позовній заяві просить задовольнити її вимоги . В судове засіданні відповідач [PERSON] не з’явився , оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі згідно вироку Володимир - Волинського міського суду від 14 червня 2013 року До суду надіслав заяву про те , щоб справу слухати у його відсутність , Позов визнає . Не заперечує про його задоволення . Заслухавши пояснення позивач , перевіривши інші матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає до задоволення . Матеріалами справи встановлено , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2014 року , який був зареєстрований у Копичинецькій міській раді , Гусятинського району, Тернопільської області , актовий запис за № 03 . Від спільного подружнього життя у сторін дітей не має . Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін , а також моральним засадам суспільства. Дана обставина має істотне значення по справі. При розірванні шлюбу суд бере до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, та інші обставини життя сторін . Суд вважає , що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права , Позивач в судовому засіданні заперечила про надання сторонам заходів щодо примирення . А тому , суд вважає про недоцільність надання їм заходів примирення . Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2015 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 29. Мають доньку - [PERSON] [INFO]. Позивач посилається на те, що під час спільного проживання між ними постійно виникали скандали, суперечки, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам дітей. У зв'язку з цим з червня 2016 року сімейні стосунки припинені : спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться. Примирення між нею та відповідачем неможливе. Спір про майно відсутній. [PERSON] просить розірвати шлюб , укладений між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2015 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 29. Мають доньку - [PERSON] [INFO]. У червні 2016 року сімейні стосунки припинені : спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться. Примирення між нею та відповідачем неможливе. Спір про майно відсутній. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2015 року і мають спільну малолітню дочку. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 05 березня 2018 року звернулася до суду. Ухвалою суду від 16 березня 2018 року (а.с. 13) справу призначено до розгляду у підготовче засідання. Сторони у підготовче засідання не з'явилися, попередньо подавши суду заяви про його проведення за їх відсутності (а.с. 16, 17) та про, відповідно, підтримання та визнання позовних вимог. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін, а враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, - за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6) слідує, що сторони з 14 січня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і ствердив факт припинення подружніх стосунків. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач у пункті 2 позовної вимоги просила залишити їй прізвище [PERSON]. Така вимога відповідає змісту ст. 113 СК України, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2005 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка у лютому 2017 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності та що подружні відносини між ними припинено, переконана, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, з липня 2016 року вони не підтримують подружніх відносин, а з лютого 2017 року проживають окремо і не ведуть спільного господарства та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя з позивачкою не склалося, з лютого 2017 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконаний, що їх сімя розпалася і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з липня 2016 року вони не підтримують подружніх відносин, а з лютого 2017 року проживають окремо і не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час не підтримують подружніх відносин і разом не живуть, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2015 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що існування шлюбу є недоцільним, позивач з позовом про розірвання шлюбу 30 листопада 2017 року звернулася до суду. Ухвалою від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 13). За результатами судового засідання 21 грудня 2017 року ухвалою суду (а.с. 18) сторонам за клопотанням відповідача було надано строк на примирення терміном у шість місяців. В судовому засіданні 21 червня 2018 року позивач підтримала свій позов і пояснила: Вона з чоловіком і спільною дитиною проживала у будинку батьків відповідача. Батьки часто вмішувалися до їх з чоловіком стосунків, ображали її, виганяли з будинку, а чоловік ніколи не ставав на її захист. 27 жовтня 2017 року вона залишила чоловіка і з дитиною виїхала на тимчасове проживання до своєї куми в с. Морозівка. Із січня 2018 року вона виїхала на постійне місце проживання у Вінницький район, створила там сім'ю з іншим чоловіком. Відповідач позов визнав і суду пояснив: Він намагався відновити подружні стосунки з позивачем, але та була категорична у своєму рішенні. У січні 2018 року вона залишила йому спільного сина, а сама почала співмешкати з іншим чоловіком. На сьогоднішній день він втратив будь-які почуття до дружини, не бажає відновлення з нею будь-яких стосунків. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони з 14 травня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві і в суді обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов. Так, сторони визнають про фактичне припинення подружніх стосунків із жовтня 2017 року та про створення позивачем нової сім'ї з іншим чоловіком. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved