Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зеленецьке», інтереси якого представляє Гінінгер А.З., подало до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, в якій просить визнати незаконним з моменту прийняття рішення майнової комісії по розпаюванню майна селянської спілки «Зеленецька» с. Зелена Кельменецького району Чернівецької області, оформлене протоколом від 07 липня 2015 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилися та не повідомили суд про причини неявки. Представник позивача ТзОВ «Зеленецьке» - Гігінгер А.З. в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити по наявних у справі матеріалах. Судом досліджені наступні докази: довіреність директора ТзОВ «Зеленецьке» від 04 серпня 2015 року, копії свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER], видане 26 листопада 2008 року, серії [NUMBER], видане 01 квітня 2005 року, серії [NUMBER], видане 11 вересня 2007 року, серії [NUMBER], видане 23 березня 2005 року Зеленецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області на ім'я ТзОВ «Зеленецьке», копія протоколу засідання майнової комісії по розпаюванню майна селянської спілки «Зеленецька» від 07 липня 2015 року, копія рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 грудня 2012 року, копія рішення апеляційного суду Чернівецької області від 19 листопада 2014 року. Судом встановлено, що 07 липня 2015 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] організували та провели засідання, за результатами якого виготовили та пдписали документ під назвою «Протокол засідання майнової комісії по розпаюванню майна селянської спілки «Зеленецька». Відповідно до цього рішення, відповідачі вирішили допаювати пайовий фонд селянської спілки «Зеленецька» на суму 590960 гривень за рахунок майна, яке нікому не передано у власність вартістю 549796 гривень та майна, що було повернуто підприємцю [PERSON] вартістю 41164 гривні та запропоновано Зеленецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області видати особам, які мали право на майновий пай, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Зазначене рішення прийняте з порушенням положень чинного законодавства та порушує права ТзОВ «Зеленецьке» на майно, що входить до пайового фонду ліквідованої селянської спілки «Зеленецька» виходячи з наступного: Так, ТзОВ «Зеленецьке» є власником свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) отже є співвласником пайового фонду (майна) колишньої селянської спілки «Зеленецька». Збільшення розміру пайового фонду ліквідованої селянської спілки «Зеленецька» впливає на об'єм прав позивача ТзОВ «Зеленецьке» внаслідок зменшення його частки, визначеної у сертифікатах відносно загального розміру пайового фонду. Крім того, завершення розпаювання закінчилося моментом завершення видачі громадянам - членам реорганізованої селянської спілки «Зеленецька» свідоцтв про право власності на майновий пай, зразок та порядок видачі яких затверджено Постановою КМУ від 28 лютого 2001 року № 177. Такої процедури, як «допаювання» і видача у зв'язку з цим додаткових майнових сертифікатів не передбачено жодним нормативним актом, що регулює спірні правовідносини. Крім цього рішення відповідачів, оформлене протоколом майнової комісії 07 липня 2015 року, було ухвалене уже після завершення визначеної законом процедури розпаювання майна. Крім того судом також встановлено, що відповідачі не є співвласниками пайового фонду та/або представниками підприємств-правонаступника та/або представниками органу влади, а тому вони не мали правових підстав приймати участь у засіданні комісії. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); - майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; - право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; - спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; - суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; - співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; - кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації; - якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Таким чином наведені вище норми вказують, що тільки виключно співвласники вирішують всі питання, що виникають при володінні, користуванні чи розпорядженні майном, а тому відповідачі без згоди співвласників вирішили питання про збільшення розміру пайового фонду та видачу в зв'язку із цим додаткових майнових сертифікатів, що свідчить про незаконність рішення відповідачів та є підставою для його скасування. Суд вважає, що з відповідачів слід стягнути, солідарно, на користь позивача витрати понесені ним на сплату судового збору. На підставі ст. 355, 356, 358 ЦК України, Постанови КМУ № 177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору»

Outcome: approved