Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 23 липня 2005 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 162. 11 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що життя з відповідачем протягом останнього року поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя із відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити даний позов та розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу і просив надати строк для примирення, оскільки він бажає зберегти сім'ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони з 23 липня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 162. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Дітей віком до одного року не мають. Враховуючи те, що сторони тривалий час перебувають у шлюбі, мають спільну малолітню дитину, на дату подачі до суду позовної заяви ведення спільного господарства та сумісне проживання не припинено суд, визнав за необхідне призначити сторонам строк для примирення, про що постановив ухвалу від 02 серпня 2016 року, і провадження у справі на цей час було зупинене. Згідно заяви позивачки від 05 грудня 2016 року протягом визначеного судом строку на примирення вони з відповідачем не примирилися, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи досліджені доказами обставини справи, суд прийшов до висновку, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сім'я розпалася. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, позивачка просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене, на підставі статей 104, 105, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved