Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі, який 02 серпня 2009 року зареєстрували у Морочненській сільській раді Зарічненського району Рівненської області, актовий запис № 07. Від шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON]. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, поскільки відповідач зловживає спиртними напоями, будучи в стані сп»яніння влаштовує безпричинні сварки, наносить образи, матеріально сім»ї не допомагає, більше восьми місяців з сім»єю не проживає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно, збереження його є неможливим, поскільки суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON], допитаний згідно судового доручення Зарічненським районним судом Рівненської області, позов не визнав, вважає, що сім»ю можна зберегти, при розлученні просить залишити малолітню дочку [PERSON] на його вихованні. Просив розгляд справи закінчувати у його відсутності. Заслухавши позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову. Згідно ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сім»я розпалась остаточно і перспектив її збереження суд не вбачає. Тому шлюб слід розірвати. Клопотань про зміну прізвища не поступило. При вирішенні питання про виховання дитини, суд виходить з того, що у відповідності зі ст. 150 СК України, ст.ст.11-12,15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов»язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей; предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений судом. Суд вважає, що малолітнюдочку необхідно залишити на вихованні матері. Разом з тим, відповідно до ст. 157 СК України батько повинен приймати участь у вихованні дитини.

Outcome: approved