Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2010 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через несумісність характерів, різні погляди на життя, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання, як одна сім'я, та збереження шлюбу за таких обставин стало неможливим, відповідач не приділяє належної уваги сім'ї, постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на її утримання в сумі 300 гривень щомісячно до досягнення їх сином [PERSON] трьохрічного віку, на утримання неповнолітніх дітей по 600 гривень щомісячно на кожну дитину та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що з 17.11.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє дітей. Чоловік дітьми не цікавиться, але після того, як судом був наданий строк для примирення, він частіше почав їх бачити. Раніше вони з чоловіком жили в м.Рівному на квартирі, яку винаймали, але спільне життя стало неможливим, оскільки він постійно безпідставно її ревнував, при цьому сам собі дозволяв не приходити додому. Протягом останнього року вони проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, хоча працює експедитором на фірмі і часто їздить у відрядження. Просить стягнути з відповідача аліменти не менше, ніж по 500 гривень на кожну дитину, оскільки вона не працює, отримує 968 гривень соціальної допомоги на утримання сина [PERSON]. На ці гроші і живе. Виходячи з цих обставин, просить позов задоволити. На стягненні сплаченого нею судового збору не наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що як тільки у них з дружиною починають налагоджуватися стосунки, теща починає з нею сваритися. Дійсно вони не живуть разом вже рік, але постійно спілкуються. Він пропонував їй знову почати жити разом, але вона не бажає цього. Що стосується стягнення аліментів, то він фізично не зможе сплачувати аліменти в сумі 1000 гривень, оскільки для нього це дуже значна сума. Взагалі йому не зрозуміло чому він повинен сплачувати аліменти ще й на утримання дружини. Останнім часом у них стосунки дещо покращилися, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2010 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з матір'ю. Сторони протягом останнього року подружніх стосунків не підтримують, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, постійної матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з позивачкою, відповідач не надає. Ухвалою Рівненського районного суду від 15 жовтня 2014 року сторонам надавався строк для примирення, але примирення між ними не відбулося. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково і стягненню підлягають аліменти на утримання дітей в сумі по 450 гривень щомісячно на кожну дитину та по 150 гривень щомісячно на утримання позивачки до досягнення їх сином [PERSON] трьохрічного віку. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і дітей, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дітей. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх належному утриманню, а сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду. Суд також приймає до уваги, що позивачка не наполягала на стягненні з відповідача судового збору по вимозі про розірвання шлюбу, який був нею сплачений.

Outcome: approved