Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Сумський обласний центр зайнятості в особі Глухівської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Позов обґрунтовано тим, що 11 липня 2005 року відповідач звернулась до Глухівської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості в пошуках роботи, 11.07.2005 [PERSON] на підставі поданої заяви (в якій вона вказала, що не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує) було надано статус безробітної, та призначено виплату допомоги по безробіттю, яку вона отримувала з 11.07.2005 по 05.07.2006. Проте, при проведенні розслідування страхового випадку було виявлено, що [PERSON] під час перебування на обліку в центрі зайнятості працювала в вересні-жовтні 2005 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХІМБУД-3», про що відповідач не повідомила позивача, у зв`язку з чим у період з 08.09.2005 по 05.07.2006 незаконно отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 1657,74 грн. У зв`язку з викладеним, 13.10.2020 позивачем було прийнято наказ № 06/1657 про повернення відповідачем незаконно отриманої допомоги та направлено останній повідомлення про необхідність повернення вказаних коштів. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 1657,74 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при зверненні до суду у сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно пункту 1 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Від відповідача відзиву не надійшло, а позивачем не надано суду згоди на проведення заочного розгляду справи, тому суд розглядає справу без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 11.07.2005 відповідач звернулася до Глухівського міськрайонного центру зайнятості із заявою щодо вирішення питання її працевлаштування, надання статусу безробітного з призначенням допомоги по безробіттю (а.с.3). На підставі заяви з 11.07.05 відповідачу було розпочато нарахування допомоги по безробіттю згідно діючого законодавства. Відповідно до Витягу з наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМБУД-3» № 79/к від 08.09.2005, [PERSON] прийнято на роботу штукатуром з 08.09.2005 на час будівництва об`єкту в с. Шалигине (тимчасово) (а.с.10). Згідно Витягу з наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМБУД-3» № 97/к від 14.10.05 [PERSON] , штукатура, звільнена з 13.10.05 по ст. 36 п. КЗпП України (закінчення строку договору) (а.с.11). З повідомлення № 366 Глухівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) від 26.08.2020 вбачається. що в період реєстрації в центрі зайнятості [PERSON] , [INFO] , отримувала допомогу по безробіттю з 11.07.2005 по 05.07.2006 та в період перебування виявлено факт роботи в вересні-жовтні 2005 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХІМБУД-3» (а.с.12). Отже, відповідач приховала інформацію про те, що під час її перебування на обліку в центрі зайнятості вона була зайнятою особою, що спричинило незаконне отримання останньою допомоги по безробіттю з 08.09.2005 по 05.07.2006, загальна сума якої, згідно довідки-розрахунку № 06/1657 від 13.10.2020 (а.с.6) становить 1657,74 грн. Відповідно до наказу позивача № 2344 від 13.10.2020 відповідачем підлягає поверненню незаконно отримана допомога по безробіттю в сумі 1657,74 грн. (а.с.5). З метою досудового врегулювання спору 13.10.2020 на адресу відповідача було направлено повідомлення № 813 (а.с.7) з пропозицією повернення виплаченої допомоги по безробіттю, проте відповідачем не повернуто позивачу незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 1657,74 грн. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 45 Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Аналогічно і нормами частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до пункту 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 №60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 №7-1 (далі - Порядок) для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (виконання послуг) за цивільно-правовими договорами. Згідно із пунктом 6 Порядку у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений законом строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Відповідно до вимог статті 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачу, внаслідок ненадання нею відомостей щодо працевлаштування в вересні-жовтні 2005 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХІМБУД-3», було протиправно виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 1657,74 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Поряд із цим, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов повністю задоволено, а позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (а.с.13), то суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вказаного вище судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved