Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 3 жовтня 2018 року Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №191 та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. Свої вимоги мотивує тим, що 03.10.2018 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Спільне життя з чоловіком не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, на підставі чого у них в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини у них припинилися з травня 2019 року. З цього часу спільне господарство не ведуть. Спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу залишити їй її прізвище. До підготовчого судового засідання обидві сторони подали заяви, в яких клопотали невідкладно вирішувати справу у їх відсутності та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, що відповідатиме їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Термін на примирення просили не надавати. Відповідач позов визнав. Позивачка просила прийняти визнання позову, шлюб розірвати, дитину залишити з нею, судові витрати на її користь стягнути з відповідача. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26.08.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 16 вересня 2020 року від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких вони, зокрема, просили ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, а відповідач позов визнав. Такі їх дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 3 жовтня 2018 року, який зареєстрований Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 191, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.10.2018 Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.2). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.10.2018 Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №290 (а.с.4). Сторони більше року проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Спір з приводу визначення місця проживання дитини відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши подані сторонами заяви, дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач у своїй письмовій заяві. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Враховуючи, що своє дівоче прізвище після реєстрації шлюбу позивачка не змінювала, таким чином вирішувати питання про залишення їй дівочого прізвища [PERSON] у суду немає підстав, оскільки відповідно до положень ст. 113 СК України після розірвання шлюбу має право надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище лише особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Отже, виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.5). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, та з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 840,80 грн понесених нею витрат судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 200, 206, 211, 247 ЦПК України,

Outcome: approved