Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про переведення права і обов'язки покупця, визнання права власності, витребування майна, а саме: просить перевести на ТзОВ «Виробничий комбінат «Курорт-сервіс» (Ідентифікаційний код юридичної особи 22411364. 82200, Львівська обл., місто Трускавець, вул. Воробкевича, 21) права і обов'язки покупця за договором купівлі-продажу 11/50 ідеальних частин нежитлового приміщання, що знасодиться в [ADDRESS], та укладений між [PERSON] та [PERSON] 25.09.2003 року посвідчений Скрипченко А.Д., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, реєстровий №3126; визнати за ТзОВ «Виробничий комбінат «Курорт-сервіс» (Ідентифікаційний код юридичної особи 22411364. 82200, Львівська обл., місто Трускавець, вул. Воробкевича, 21) право власності на 11/50 ідеальних частин нежитлового приміщення, що знаходиться в [ADDRESS]; витребувати 11/50 ідеальних частин нежитлового приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] шляхом передачі від [PERSON] на користь ТзОВ «Виробничий комбінат «Курорт-сервіс» (Ідентифікаційний код юридичної особи 22411364. 82200, Львівська обл., місто Трускавець, вул. Воробкевича, 21). Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 25.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 11/50 ідеальних частин нежитлового приміщення, що знаходиться в [ADDRESS], посвідчений Скрипченко А.Д., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, реєстровий №3126. Позивач на момент укладення спірного договору був співвласником вказаного приміщення і залишається ним на сьогоднішній день. При продажу частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців можt звернутися до суду з позовом про перехід на нього прав і обов'язків покупця. Вказане майно не виділено в натурі, отже є спільною частковою власністю. Позивач зазначає, що в даному випадку заявляючи позов про переведення прав покупця за договором він виходить із того, що він є співвласником спірного майна. 02.09.2011 року рішенням Трускавецького міського суду Львівської області у справі 2-87/11 було частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» та визнано недійсним 68-й аукціон з продажу заставленого майна ТзОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс», що відбувся 05.11.2002 року, визнано недійсним акт про проведення аукціону, визнано недійсним свідоцтво про право власності на 11/50 ідеальних частин цегляної будівлі за адресою: [ADDRESS], визнано недійсним Договір купівлі-продажу 11/50 ідеальних частин цегляної будівлі за адресою: [ADDRESS] від 25.09.2005 року, визнано недійсним витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1643350 від 03.10.2003 року, визнано недійсним Договір іпотеки 11/50 ідеальних частин цегляної будівлі за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт - Сервіс» повернути [PERSON] 44 000,00 грн. (сорок чотири тисячі гривень 00 копійок) сплачених нею за придбання 11/50 ідеальних частин -цегляної будівлі [ADDRESS] з аукціону, що взнаний недійсним. 07.02.2014 року рішенням Апеляційного суду Львівської області у вказаній справі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02.09.2011 року в частині позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки 11/50 ідеальних частин цегельної будівлі [ADDRESS], укладеного 04 лютого 2004 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Скрипченко А. Д., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, реєстровий № 340 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні цих вимог відмовлено. Ухвалою ВССУ від 03.12.2014 р. рішення апеляційного суду Львівської області від 7 лютого 2014 року у частині відмови у задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 4 лютого 2004 року скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 2 вересня 2011 року. Однак рішенням ВССУ від 23.09.2015 р. рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» скасовано та у їх задоволенні відмовлено, попередня ухвала ВССУ від 03.12.2015 р. в цій частині також скасована Позивач вважає, що оскільки з 23.09.2015 р. договір купівлі продажу дійсний то право на подання такого позову у нього виникло цього часу. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування позовної давності, відповідно до якої в задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з пропуском позовної давності. Крім цього, [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» в судове засідання не з'явився. Від представника позивача 22.03.2016 року до суду поступило клопотання про відкладення розгляду справи. Про поважність неявки в судове засідання призначене на 29.03.2016 року представником позивача суд не повідомлялось. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперчив, в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.2015 року по справі №457/2-87/11, провадження №6-5729св15 встановлено, що 02 липня 1999 року між акціонерним товариством «ЗУКБ» та ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» на забезпечення виконання укладеного між сторонами кредитного договору від 29 червня 1999 року № 24, укладено договір застави, за яким ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» передав у заставу банку нерухоме майно - 11/50 ідеальної частини цегляної будівлі по [ADDRESS], яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 1996 року, а саме: приміщення № № 40, 41, 42, 46, Ѕ частини приміщення № 9 площею 9,6 кв. м, 6,9 кв. м, 334,9 кв. м, 121 кв. м, 11,2 кв. м відповідно, всього загальною площею 495,3 кв. м. 09 квітня 2001 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на цю частину будівлі для задоволення вимог банку у зв'язку із наявністю заборгованості за кредитним договором. 08 січня 2002 року державним виконавцем ДВС Трускавецького МУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса та 04 жовтня 2002 року передано майно на реалізацію Львівській філії СДП «Укрспецюст» Міністерства юстиції України. 05 листопада 2002 року проведено аукціон з продажу спірного майна за стартовою ціною 60 400 грн, яка визначена на підставі висновку експерта ТОВ «Гал-Світ» від 02 квітня 2002 року. Переможцем аукціону визнано [PERSON], про що затверджено відповідний акт та видано свідоцтво і реєстраційне посвідчення про право приватної власності на спірне майно. Згідно Реєстраційного посвідчення виданого Дрогобицьким ДКМБТІ від 31.01.2003 р. 11/50 ідеальних частин будівлі по [ADDRESS] було зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] Так само згідно Витягу з реєстру прав вланості на нерухоме майно від 21.08.2003р. №2303136 11/50 частин нежитлової будівлі площею 495,3 кв.м. по [ADDRESS] з конкретно зазначеними (виділенними в натурі) приміщеннями зареєстровано за [PERSON] Вказаному об'єкту нерухомого майна присвоєно окремий реєстраційний номер - 2359112. Отже, належними та допустимими доказами (правовстановлюючими документами), а саме: реєстраційним посвідченням про право приватної власності, витягом з реєстру прав вланості на нерухоме майно підтверджується право приватної власності [PERSON] на 11/50 частин нежитлової будівлі площею 495,3 кв.м. по [ADDRESS]. 25 вересня 2003 року [PERSON] продала спірне майно [PERSON], підтвердженням чого є договір купівлі-продажу від 25.09.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д., зареєстрований в реєстрі за №3126. Відповідно до ст. 114 ЦК України (1963 року) при продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності має право привілеєвої купівлі частки, що продається по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів. Продавець частки в спільній власності зобов'язаний повідомити в письмовій формі решту учасників спільної часткової власності про намір продати свою частку сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов, на яких продає її. Якщо решта учасників спільної часткової власності відмовиться від здійснення права привілеєвої купівлі або не здійснить цього права щодо будинків протягом одного місяця, а щодо іншого майна протягом десяти днів з дня одержання повідомлення, продавець вправі продати свою частку будь-якій особі. Якщо кілька учасників спільної часткової власності виявили бажання придбати частку в спільній власності, право вибору покупця надається продавцю. При продажу частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців може звернутися до суду з позовом про перевід на нього прав і обов'язків покупця. Однак, позивачем в супереч вищезазначеній статті не додано доказів, що спірне майно, а саме: 11/50 нежитлової будівлі площею 495,3 кв.м. по [ADDRESS] на момент продажу (25.09.2003 року) знаходилось у спільній власності позивача ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс». Тобто, згідно матеріалів справи позивач не був співвласником спірного майна, на момент укладення правочину не був власником будь-якої частини майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS], а тому позов в частині переведення прав і обов'язку покупця за договором купівлі-продажу є безпідставним та таким що не підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог про визнання права власності, витребування майна, то суд вважає, що їх також слід залишити без задоволення, оскільки вони є похідними від позовної вимоги про переведення прав і обов'язку покупця за договором купівлі-продажу. Оцінюючи зібрані по справі докази, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed