Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 29.06.2011 р. року між ПАТ «Платінум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 16142,56 грн. строком на 36 місяців. Згодом право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ПАТ «Платінум Банк» ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС». 08.10.2012 р. між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги до відповідача за кредитним договором. Через неналежне виконання [PERSON] зобов'язання за вказаним договором утворилась заборгованість по тілу кредиту, яка становить 11388,54 грн. Також у зв'язку із порушенням графіку погашення заборгованості, боржник зобов'язаний сплатити пеню - 1634,80 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену у позові заборгованість за кредитним договором у сумі 13023,34 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 243,60 грн. Представник позивача, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» визнала частково, не заперечувала проти стягнення суми заборгованості за тілом кредиту 11388,54 грн. Водночас просила суд відмовити позивачу у задоволені вимог про стягнення пені через сплив строку позовної давності. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 29.06.2011 р. року між ПАТ «Платінум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 53915/2924РL3 (готівка), відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 16142,56 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 14,0 % річних за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредиту 242 грн. Дата повернення кредиту відповідно до умов договору зазначена - 29.06.2014 р. Вимогами ч.1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено вперше ПАТ «Платінум Банк» ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС», а 08.10.2012 р. між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором (а.с. 33-34). Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з норми статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі положень статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав належним чином. Позичальник отримав вказану в договорі суму грошових коштів, що підтверджено документально (а.с. 11). За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позичальником було порушено графік погашення заборгованості. Вказаний факт не заперечувала і відповідач під час розгляду справи судом. Тим самим, враховуючи викладене, судом встановлено існування у позивача суб'єктивного цивільного права щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у зв'язку з встановленим фактом порушення відповідачем його умов. У розрахунку, наданому позивачем зазначено, що розмір заборгованості [PERSON] за тілом кредиту становить - 11388,54 грн. Правовим наслідком порушення виконання зобов'язання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка. Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно з якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту наведених норм закону випливає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання та залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Як вид цивільно-правової відповідальності пеня застосовується виключно у грошових зобов'язаннях та стимулює боржника до оперативності їх виконання, оскільки її розмір збільшується в залежності від кількості днів прострочення виконання. Згідно з пп. 4.2 п. 4 кредитного договору № 53915/2924РL3 (готівка) у разі прострочення плати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту та /або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Таким чином, умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення відповідачем строку погашення кредиту. Судом визнається правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору наданий позивачем розрахунок сум пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 1634,80 грн. Розглядаючи заяву відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки, суд виходить з наступного. Положеннями статей 256 і 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Умовами спірного кредитного договору не передбачено встановлення іншого строку позовної давності. Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ( ч.1 ст. 252 ЦК). Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, як визначено у частині 4 статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що на момент укладення договору факторингу - 08.10.2012 року у відповідача існувала заборгованість за спірним кредитним договором, а саме: 13110,52 грн. - за основною сумою боргу, 1978,02 грн. - за відсотками, 1634,80 грн. - за пенею. Але, починаючи з 01.02.2013 року по 03.09.2014 року [PERSON] періодично продовжувала вносити платежі з метою погашення вказаної суми заборгованості за кредитним договором, які зараховувались позивачем відповідно до вимог ст. 534 ЦК України, де визначена черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням, зокрема , у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 26 4 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Останній платіж у рахунок погашення кредиту було зроблено відповідачем 03.09.2014 р. Позов до суду був пред'явлений ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відповідно до штампу на поштовому відправлені 25.06.2015 р., тобто у межах позовної давності, передбаченої ч. 2 ст. 258 ЦК України. Таким чином, після переривання строку позовної давності 03.09.2014 р., вимоги про стягнення неустойки у формі пені заявлені у межах строку, встановленого частиною 2 статті 258 ЦК України. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд визнає, що [PERSON] належним чином не виконала обов'язки, передбачені укладеним у встановленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у встановлених судом розмірах. Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено відповідним платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 243,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved