Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом за вимогами якого у останній редакції просить зняти з реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] ; зобов`язати відповідачів звільнити квартиру загальною площею 258,8 кв.м., житловою площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від особистих речей; виселити в примусовому порядку відповідачів з вказаної квартири та стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору (т. 2 а.с. 110-111). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності на квартиру [ADDRESS] було перереєстровано на позивача. Правовою підставою для реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно є відповідне застереження в Іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2019 № 166529710 було зареєстровано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на квартиру загальною площею 258,8 кв.м., житловою площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 17572128 від 28.11.2014, приватний нотаріус Поскальчук І.М., Київський міський нотаріальний округ. Позивач є законним власником цієї квартири, тому в силу ст. 317 ЦК України відповідачі, які зареєстровані за вказаною адресою, втратили право власності на квартиру, одночасно втратили право користування нею. Позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у будинку, колишній власник продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійсненні законних прав власника, який не може вільно користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Відповідач не є власником квартири, надалі проживаючи у ній без будь-яких правових підстав, фактично порушують законні права власника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», а отже підлягають виселенню з квартири. З посиланням на норми ч. 1 ст. 109 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 18.06.2019 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 33). Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. 30.07.2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у яких викладено заперечення проти позову з вказанням про те, що задоволення позову призведе до грубого порушення майнових прав малолітнього [PERSON] (т. 1 а.с. 41, 42). 14.08.2019 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив з проханням відмовити повністю у задоволенні позовних вимог з посиланням на їх незаконність та необґрунтованість. Зазначено, що спірна квартира була придбана [PERSON] не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому у позивача відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із квартири без надання їм іншого житла. Наразі є аналогічне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2015 року по справі № 755/2415/15-у яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , у виселенні відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку (т. 1 а.с. 44-50). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до малолітнього [PERSON] , [INFO] , залишено без задоволення (т. 1 а.с. 112). Ухвалою суду від 11.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про оголошення перерви в підготовчому засіданні для усунення недоліків позовної заяви (т. 1 а.с. 113-114). Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2020 цивільну справу № 755/8440/19 передано в провадження судді Виниченко Л.М. (т. 1 а.с. 144). Ухвалою суду від 13.08.2020 клопотання представника позивача Белінського В.А. про прийняття позовної заяви з уточненими позовними вимогами задоволено. Прийнято позовну заяву за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення, зняття з реєстраційного обліку та зобов`язання вчинити дії з уточненими позовними вимогами (т. 1 а.с. 194, 195). Ухвалою суду від 29.09.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено (т. 1 а.с. 231, 232). 09.10.2020 року до суду надійшов відзив на заяву з уточненими позовними вимогами поданий представником відповідача [PERSON] [PERSON] з проханням відмовити у задоволенні позову (т. 2 а.с. 1-4). Ухвалою суду від 16.11.2020 року витребувано від Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо розв`язання спору про виселення та зняття з реєстраційного обліку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 37, 38). Ухвалою суду від 25.01.2021 року клопотання представника позивача Белінського В.А. про прийняття позовної заяви з уточненими позовними вимогами задоволено. Прийнято позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до вищевказаних відповідачів у якій у прохальній частині позову змінено номер квартири на «153» замість попередньо вказаної «15» в будинку [ADDRESS] (т. 2 а.с. 128-130). 04.02.2021 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо розв`язання спору (т. 2 а.с. 140-142). Ухвалою суду від 01.03.2021 року підготовче провадження у справі закрите та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні (т. 2 а.с. 146, 147). В судовому засіданні представник позивача Воронцова М.О. просила задовольнити заявлені вимоги з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, надала пояснення викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації суду подавала заяви з проханням розглянути справу без участі їхнього представника та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини (т. 2 а.с. 73, 74, 140). Згідно норми частини 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відзив на позов відповідачі [PERSON] та [PERSON] не подавали. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом встановлено, 28.11.2014 року за позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 258,8 кв.м., житловою площею 66,2 кв.м., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2019 № 166529710 (т. 1 а.с. 4-6). Підставою виникнення за позивачем права власності було свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 2200 видане 28.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Покальчук І.М. Іпотекодавцем нерухомого майна був [PERSON] . Попередньо позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зверталось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського району міста Києва, Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про виселення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з чотирьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку (т. 1 а.с. 210-214). Позовні вимоги ґрунтувались на ст. 47 Конституції України, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку». За результатами розгляду спору рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року по справі № 755/2415/15-ц у задоволенні позову було відмовлено (т. 1 а.с. 203-208). З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.02.2016 року вищевказане рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2015 року по справі № 755/2415/15-ц залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року касаційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» відхилена, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2016 року залишені без змін (далі - рішення суду). Відповідно частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішеннями суду встановлено, що 23 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2707/0608/98-029, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі 1000000 доларів США, строком до 23.06.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 23 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір №2707/0608/98-029-Z-1, за умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] 14 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної чотирьохкімнатної квартири пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Сведбанк» у розмірі 1 256 251,43 доларів США та 1762370,88 грн., в тому числі: заборгованості за кредитом 1 000 000,00 доларів США; заборгованості за відсотками 256 251,43 доларів США, яка стягується за період з 01.12.2008 року по 09.12.2010 року; пеня в сумі 1 762 370,88 грн., яка стягується за період з 10.12.2009 року по 09.12.2010 року та 18000,00 - плати за вчинення виконавчого напису. 06 січня 2011 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Маєвською Д.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №23625769 про примусове виконання виконавчого напису №7932 виданого 14 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про звернення стягнення на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] . 28 листопада 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Покальчук І.М., відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі Акту №23625769/9 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого [PERSON] , виконуючим обов`язки начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 24 листопада 2014 року, видане Свідоцтво, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», як стягувачем в процедурі виконавчого провадження, визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] . Згідно з умовами Іпотечного договору № 2707/0608/98-029-Z-1 від 23 червня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] , предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 19 грудня 2001 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації серія КВ №63839, на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення №1412-С/КІ від 12.12.2001, та зареєстрованого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації за реєстрованим №41913 від 20 грудня 2001 року. Отже, встановлено, що спірна квартира була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів. Відповідно частин 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Отже, особам яких виселяють із жилого приміщення, що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК України постійне житло вказується в рішенні суду. Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст. 109 ЖК УРСР. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц. При вирішенні спору суд також враховує правові позиції Верховного Суду викладені у постановах від 06 листопада 2019 року у справі № 761/22755/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 666/2571/15-ц, від 12 квітня 2021 року у справі № 310/2950/18, відповідно яких придбання квартири повністю або частково не за кредитні кошти виключає можливість виселення відповідачів без надання їм житлового приміщення. Відповідно Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 10.04.2019 та за відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 18.06.2019 р.,за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] - з 18.09.2003 року, [PERSON] - з 14.12.2007 року, [PERSON] - з 25.02.2011 року, та [PERSON] , [INFO] - з 28.04.2017 року, тому, враховуючи вищенаведені обставини, відповідачі мають право користуватися спірним житлом за місцем свого проживання(т. 1 а.с. 7, 29-32). За правилами частин 2, 5 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.01.2021 року № 103/394/41/3 (протокол засідання комісії № 1 від 13.01.2021), орган опіки та піклування вважає за недоцільне виселення та зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що це призведе до звуження обсягу існуючих прав дитини ( т. 2 а.с. 141-142). З урахуванням наведених обставин, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, тому суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення відповідачів, як мешканців, із спірної квартири без надання їм іншого постійного житла, яке повинно бути вказане у рішенні суду. Натомість, позивач таких позовних вимог із зазначенням іншого житлового приміщення не заявляв. У зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог про виселення та зобов`язання відповідачів звільнити квартиру [ADDRESS] від особистих речей слід відмовити. Позов у частині зняття відповідачів з реєстрації за адресою спірної квартири взаємопов`язаний із вимогами про виселення. До того ж, за приписами норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За вимогами частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням наведеного, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат у зв`язку з відмовою в позові повністю.

Outcome: dismissed