overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Сторони 29 квітня 2007 року уклали шлюб. 18 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя із відповідачкою не склалося із-за несумісності характерів, внаслідок чого постійно виникали сварки. Із серпня 2012 року з [PERSON] проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу неможливе. Відповідачка не погоджується на розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки із серпня 2012 року спільно не проживають. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення розміщене в газеті «Волинь нова», до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, що сторони з 29 квітня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і поновлення їх неможливе. З серпня 2012 року проживають окремо. Відповідачка на розгляд справи не з'явилася, заперечень проти позову не подала, що свідчить про її небажання зберегти сім'ю, а тому шлюб носить формальний характер. Стосунки, що склалися між сторонами на даний час, дають підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивача і це має істотне значення. Задовольняючи позов, суд не стягує із відповідачки в користь позивача понесені ним судові витрати, оскільки останній таких вимог не заявляв.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Сторони 29 травня 2009 року уклали шлюб. За час перебування у шлюбі в них [INFO] року народилася дочка [PERSON] та [INFO] року дочка [PERSON]. 13 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що сім'я розпалася через різні характери, погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим останні декілька років ведуть окреме життя. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, після розлучення залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розлученні та пояснила, що наданий термін для примирення будь-яких результатів не дав, відповідач продовжує висловлювати погрози в її адресу, заявив, що не з'явиться в судове засідання. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання, на розгляд справи не з'явився, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 29 травня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). За час перебування у даному шлюбі в подружжя [INFO] року народилася дочка [PERSON] та [INFO] року - дочка [PERSON] (свідоцтва про народження (а.с. а.с. 5, 6). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і поновлення їх неможливе. Сторони більше двох років проживають окремо, за наданий судом строк для примирення не примирилися, позивач категорично заперечує проти збереження сім'ї, відповідач на розгляд справи не з'явився, заперечень проти позову не подав, що свідчить про небажання його зберегти сім'ю, а тому шлюб носить формальний характер. Стосунки, що склалися між сторонами на даний час, дають підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивача та дітей і це має істотне значення. Суд, згідно ст. 113 СК України, після розлучення залишає позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Сторони 30 жовтня 2004 року зареєстрували шлюб у Диканському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавської області, від якого мають малолітню дитину доньку [PERSON], 24. 11. [INFO]. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через ненадання останнім грошової допомоги на утримання дітей та відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від них надійшли письмові заяви в яких позивач свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а відповідач позов визнає та не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину, на утримання якої відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги, хоча, відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Тому, суд вважає необхідним стягти з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Сторони 30 листопада 2019 року зареєстрували шлюб у Подільському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області і проживали однією сім`єю до травня 2019 року, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Але, вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на шлюбні відносини, відсутності взаємопорозуміння, зловживання алкогольними напоями та ухилення від матеріальної участі у забезпеченні сімейних потреб на утримання малолітньої дитини, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням дитиною 18 років. Крім цього, позивач також просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу до досягнення дитиною трьох років обґрунтовуючи тим, що вона на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці, і займається доглядом дитини і весь свій час виховує, займається її розвитком. Позивач у судове засідання не з`явилася, але на адресу суду від неї надійшла письмова заява в якій позивач згідна з тим, щоб вимоги щодо сплати на її користь аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину було змінено, а стосовно інших вимог остання їх підтримала та просила задоволити та просить розгляд справи розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання також не з`явився, але на адресу суду надав відзив на позовну заяву позивачки в якому вказав, що проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини щомісячно він не заперечує. Але, відповідач не погоджується із стягненням з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини, тому як він являється інвалідом ІІ-ї групи, зараз ніде не працює, і тому просив змінити їх розмір до 1/6 частини. Крім цього, відповідач прохав при розподілі судових витрат врахувати те що він є учасником бойових дій та інвалідом ІІ-ї групи. Враховуючи те, що відповідачем було визнано позов частково, часткове визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому як позивач не заперечувала проти цього, у зв`язку з чим,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Сторони 30 червня 2007 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, від якого мають малолітню дитину доньку [PERSON], 31. 12. [INFO]. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння і довіри між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки та ухилення відповідачем від матеріальної участі у забезпечення сімейних потреб на утримання малолітньої дитини, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від них надійшли письмові заяви в яких позивач свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а відповідач позов визнає та не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину, на утримання якої відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги, хоча, відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Тому, суд вважає необхідним стягти з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Сторони 31 жовтня 1992 року уклали шлюб. За час перебування у шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON]. 18 липня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя, зловживання [PERSON] алкогольними напоями, в результаті чого постійно виникають сварки. Відповідач не має постійного місця роботи, не забезпечує сім'ю, господарство веде вона. У зв'язку з цим просить суд розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем 31 жовтня 1992 року. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розлученні, після розлучення просить залишити прізвище [PERSON], не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, двічі до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 223 ч.4, ст. 280 ч. 1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 31 жовтня 1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9). За час перебування у даному шлюбі в подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. а.с. 6, 7). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і поновлення їх неможливе. Суд не знаходить підстав для надання терміну на примирення, оскільки позивач наполягає на розлученні, а відповідач на розгляд справи не з'явився, що свідчить про небажання його зберегти сім'ю, а тому шлюб носить формальний характер. Стосунки, що склалися між сторонами на даний час, дають підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивача і це має істотне значення. Суд, згідно ст. 113 СК України, після розлучення залишає позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Сторони 31 жовтня 2012 року уклали шлюб. За час перебування у шлюбі в них 01 червня 2013 року народився син [PERSON] та 01 червня 2015 року син [PERSON]. 10 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що сімя розпалася через різні характери, погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, вчинення ним насильства. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, після розлучення залишити їй прізвище Мороз, стягнути із відповідача сплачений судовий збір. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розлученні, просить залишити їй прізвище Мороз і стягнути із відповідача судові витрати в розмірі 640 грн. Відповідач позов не визнав та пояснив, що бажає зберегти сімю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 31 жовтня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). За час перебування у даному шлюбі в подружжя 01 червня 2013 року народився син [PERSON] та 01 червня 2015 року син [PERSON] (свідоцтва про народження (а.с. а.с. 4, 5). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, а тому поновлення їх неможливе. За наданий судом строк для примирення сторони не примирилися, позивач категорично заперечує проти збереження сімї, а тому шлюб носить формальний характер. Стосунки, що склалися між ними сторонами на даний час, дають підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивача і це має істотне значення. Суд, згідно ст. 113 СК України, після розлучення залишає позивачу прізвище Мороз. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Сторони 31 січня 2017 року уклали шлюб. За час перебування у шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON]. 05 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося із-за несумісності характерів, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння і сварки. Відповідач на зауваження не реагує, не хоче змінювати своє відношення до неї та дитини. З листопада 2018 року вони припинили спільне проживання однією сім'єю і вона разом з дочкою переїхала на постійне проживання до своїх батьків в с. Мельники-Мостище Камінь-Каширського району. У зв'язку з викладеним, просить суд розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем 31 січня 2017 року та стягнути із відповідача понесені нею судові витрати. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розлученні, просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] та не стягувати судові витрати, оскільки відповідач їй відшкодував такі. Відповідач позов визнав, згідний на розлучення, оскільки відносини, що складися між ними, свідчать про те, що шлюб розпався із-за втручання в сім'ю матері позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 31 січня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). За час перебування у даному шлюбі в подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і поновлення їх неможливе. Відносини, які складися між сторонами, носять явно неприязний характер, що дає підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивача і це має істотне значення. Суд, згідно ст. 113 СК України, після розлучення відновлює позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Сторони 31 травня 1997 року уклали шлюб. За час перебування у шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON]. 29 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні характери, погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, у зв'язку з чим неодноразово виникали сімейні конфлікти. Просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 31 травня 1997 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути із відповідача судові витрати. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розлученні, просить позов задовольнити, після розлучення залишити прізвище [PERSON], відмовилась від стягнення судових витрат. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що проживає із позивачем окремо, намагався зберегти сім'ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 31 травня 1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). За час перебування у даному шлюбі в подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і поновлення їх неможливе. Суд не знаходить підстав для надання терміну на примирення, оскільки відповідач при розгляді справи позов визнав, згідний на розлучення, що свідчить про небажання його зберегти сім'ю, а тому шлюб носить формальний характер. Стосунки, що склалися між сторонами на даний час, дають підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивача і це має істотне значення. Суд, згідно ст. 113 СК України, після розлучення залишає позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved