Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» звернулося до суду з даним позовом 27.07.2018 року мотивуючи тим, що з 01.07.2015 року товариство надає послуги з постачання природного газу на підставі відповідної ліцензії, виданої 01.07.2015 року постановою НКРЕКП від 21.05.2015 року № 1588. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р. НКРЕКП постановою №2496 від 30 вересня 2015 року затвердила Правила постачання природного газу, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/2782. Постачання природного газу боржнику здійснюється на підставі укладеного між ним та ТОВ «Київоблгаз Збут» типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 р. Договір постачання є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. ТОВ «Київоблгаз Збут» на власному сайті розмістило редакцію договору постачання, який також розміщено на сайті державного регулятора НКРЕКП та опубліковано в друкованому виданні «Голос України» № 249 (6253) від 30.12.2015 року. Відповідно до умов зазначеного Договору, ТОВ «Київоблгаз Збут» надіслав боржнику заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Договору постачання, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Договору постачання. Однак, фактом приєднання споживача [PERSON] до умов цього типового договору є споживання природного газу, тобто, боржник своїми діями підтвердив укладання публічного договору постачання природного газу. Постачання природного газу здійснюється за цінами, які встановлюються відповідно до законодавства. Показники газового лічильника у відповідача знімала [PERSON] , яка надала письмові свідчення, про те, що з 01.07.15 року по 27.07.2016 року [PERSON] було спожито 2704 куб.м. газу. Проте, у жовтні 2016 року було зроблено коригування спожитих показників на 58 куб.м. в сторону зменшення, тому фактичне споживання склало 2646 куб.м. газу. Газопостачання до будинку відповідача було припинено газопостачальною організацією, 27.07.2016 року в зв`язку із заборгованістю. Заборгованість за газопостачання у відповідача виникла за період з 01.07.2015 р. по 27.07.2016 р. на суму 14935,58 грн. Стан особового рахунку боржника, показники газового лічильника, газові прилади, сума заборгованості, в т.ч. нараховані за газ і проведені оплати боржником, субсидія і пільга - відображені у фінансовому стані, відповідно до якого, за період з 01.07.2015 по 01.07.2017 року у боржника утворилась заборгованість на загальну суму 14935,58 грн., що свідчить про порушення виконання умов Договору постачання. Абоненту вручались рахунки на оплату (квитанції) щомісяця, а також претензія від 25.07.16 року, акт претензія від 25.07.16 року, повідомлення про погашення заборгованості від 30.06.17 року, акт-претензія від 01.08.2017 року на оплату боргу, претензія від 01.08.17 року, на які споживач не реагував. З метою досудового врегулювання спору [PERSON] був надісланий лист вих.№КVz09-Лв-5591-0518 від 11.05.2018 року про добровільну оплату боргу або укладання договору реструктуризації заборгованості, проте [PERSON] проігнорував даний лист. Тому, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з постачання природного газу на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» в сумі 14935,58 грн. та судові витрати на оплату судового збору в сумі 1762,00 грн. 05.09.2018 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цурановим А.Ю. було відкрито провадження у справі. 11.10.2018 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цурановим А.Ю. було зупинено провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 25.10.2018 року розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №777 від 25.10.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до пункту 19 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, оскільки у головуючого судді Цуранова А.Ю. 19.10.2018 року закінчилися повноваження в межах п`ятирічного терміну, та справу 26.10.2018 року було передано судді Бондаренко О.В. і прийнято до провадження. 18.02.2019 року відповідач [PERSON] надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що вже більше 15 років він зі своєю сім`єю проживає за межами України. Після від`їзду в його будинку за адресою: [ADDRESS] постійно проживали мама та брат його дружини. Вони відвідували їх майже щороку, приїжджаючи на кілька тижнів. Але прибувши в Україну весною 2017 року, він змушений залишатися тут до цього часу у зв`язку з виниклим спором з ТОВ «Київоблгаз Збут» і неможливістю вирішити його. Він ніколи до цього навіть не здогадувався про існування такої компанії, ні він і ніхто інший з його родини не звертався і не мав жодних справ з цим товариством, а тим більш не підписував жодних паперів. Тим не менш він вже більше року намагається отримати від позивача бодай-які документи, що підтверджували б наявність правових відносин між ними, давали б йому право називати його боржником та вимагати оплату за свої послуги. Незважаючи на винесену судом ухвалу, ще від 06.06.2017 року про скасування судового наказу про стягнення боргу та роз`яснення позивачу, що пред`явлені ним вимоги мусять бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням усіх правил, позивач безпідставно вже другий рік продовжує надсилати йому вимоги сплатити борг, при цьому лише погрожував судом та пенею, але уникав будь-яких дій для вирішення спору та надсилав на його звернення відписки, замість документальних підтверджень обґрунтованості своїх претензій. Такими діями позивач на протязі довгого часу змушує перебувати у невизначеному положенні, завдав чималої шкоди його здоров`ю та матеріальному стану, обмежив його право вільно користуватися своїм майном. 24.05.2018 року він був змушений звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до ТОВ «Київоблгаз Збут», щоб нарешті вирішити цей спір і мати можливість вільно розпоряджатися своєю власністю. Лише судове провадження у справі №357/5881/18 змусило позивача хоч якось реагувати на те, що відбувається, результатом чого стала дана справа №357/8378/18. 08 лютого він отримав ухвалу Подільського районного суду м. Києва про повернення справи №357/5881/18 з пропозицією сплатити додатково судовий збір за розгляд матеріальних претензій або подати новий позов, чим він неодмінно скористається після отримання результатів перевірки поліцією та прокуратурою наведених мною фактів правопорушень працівниками ТОВ «Київоблгаз Збут». Зараз, всі свої претензії позивач обґрунтовує, посилаючись на «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам», затверджений 30.09.2015 року і начебто укладений між ним та ТОВ «Київоблгаз Збут». Хоча, крім типового договору, є Цивільний Кодекс України, де ст. 627 передбачає свободу договору. З усіх прав залишається лише право споживача самому вирішувати укладати чи не укладати такий договір і як саме, ст. 208 ЦК України вказує, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, де зазначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. 30.09.2015 року, дата вступу в дію типового договору, але згідно з фінансовим станом, наданим позивачем, оплата за використаний ним газ, чи будь-ким іншим, з початку 2015 року, а то і раніше, не проводилася, а сума боргу у вересні 2015 року вже складала 363,04 грн. Крім того, з листа начальника БЦ ТВР ТОВ «Київоблгаз Збут» Кухарської Н. В. за вих. №КVz09-Лв-5591-0518 від 11.05.2018 року слідує, що заборгованість у сумі 443,60 грн. рахувалася за даною адресою ще перед попередником ТОВ «Київоблгаз Збут», компанією ПАТ «Київоблгаз». Отже, про якесь повне виконання сторонами своїх зобов`язань у вересні 2015 року не може бути і мови, так само як і підстав для вкладання усного договору. Також, не було жодних підстав продовжувати постачати газ невідомо кому, невідомо чим

Outcome: partial