Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» 31.08.2015 р. звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на ст..ст.11, 509, 514, 525, 526, 549, 554, 623-625, 1049, 1054, 1077, 1078, 1080 ЦК України, умови кредитного договору № 02016012194 від 21.10.2008 р. та договору застави (майнової поруки) № 02016012194 від 21.10.2008 р. просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 10.07.2015 р. складає 135\~259,18 грн., з яких: заборгованість за кредитом 59\~427,89 грн.; заборгованість по відсоткам 45\~466,15 грн.; заборгованість за комісією 12\~523,68 грн. та штраф 17\~841,46 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме на: транспортний засіб (автомобіль) марки Hyundai модель ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № NLHCM41AP9Z135819, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 106448, виданого Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2008 р., який сторони оцінили в 70\~900 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.78), причини неявки суду не повідомив, в матеріалах справи наявна заява про розгляд даної справи у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с.55). Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.65-66, 67-68, 76-77). Просив застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 жовтня 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» і відповідач уклали кредитний договір № 02016012194, за умовами якого \~відповідач отримав кредит в сумі \~66900 грн. і зобовязався до 10 жовтня 2013 року повернути отриману суму кредиту та проценти за його користуванням відповідно до графіку погашення заборгованості (а.с.5-10). В силу п. 3.1 кредитного договору № 02016012194 \~кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку, а саме: не пізніше десятого числа кожного місяця (а.с.7). 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ \~«Кредитні ініціативи» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ТОВ «ПростоФінанс» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги за кредитним договором \~№ 02016012194 від \~21.10.2008 року (а.с.34-39). 25 травня 2012 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав за договорами забезпечення відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права звернення стягнення на заставлене майно у відповідності до договорів забезпечення. 21.10.2008 р. з метою забезпечення належного виконання зобов»язання за кредитним договором, банк та [PERSON], уклали договір застави (майнової поруки) № 02016012194, відповідно до якого банку передало в заставу майно, а саме: транспортний засіб (автомобіль) марки Hyundai модель ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № NLHCM41AP9Z135819, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 106448, виданого Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2008 р. Сторони оцінили предмет застави 70\~900 грн. (а.с.40-49). Станом на 10 липня 2015 року у відповідача виникла заборгованість за договором в сумі 135 259 \~грн. 18 коп., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 59\~427,89 грн.; заборгованість по відсотках 45\~466,15 грн.; заборгованість за комісією 12\~523,68 грн.; неустойка (штраф) 17\~841,46 грн. (а.с.51). Рішенням Шевченківського суду м.Запоріжжя від 17.06.2014 р., яке набрало законної сили (а.с.81-83), було відмовлено ТОВ «Кредитні ініціативи» з задоволенні позову, пред»явленого до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02016012194 від 21.10.2008 р., у зв»язку з пропуском строку давності. Даним рішенням встановлено, що згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк, а згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. За змістом ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю в три роки, перебіг якого починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору сторони домовилися про прийняття кредитодавцем від позичальника щомісячних \~чергових платежів, які утворюють загальне зобовязання, не пізніше десятого числа кожного місяця, що означає порушення права кредитодавця з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного чергового платежу. Виходячи з викладеного, початок давності для стягнення цих платежів слід обчислювати з моменту (наступного за днем чергового платежу дня) \~невиконання позичальником кожного з цих зобовязань. Таким чином, у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення грошових коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За змістом ч. 2. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, \~та сплати процентів, належних йому. Аналіз наведених положень закону у співставленні з правилами цивільного законодавства про позовну давність дозволяють дійти висновку про право кредитора до закінчення строку виконання останнього зобовязання, який за договором між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» співпадає з 10 жовтня 2013 року, заявити вимогу про одночасне стягнення заборгованості з урахуванням давності предявлення вимоги за кожним з платежів. Якщо виходити з дати звернення позивача до суду з цим позовом, вимоги за ним (позовом) не можуть простиратися на період раніше ніж 5 \~листопада 2010 року (дата звернення до суду - 5 листопада 2013 року). В силу ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не знайде підстав для визнання поважними причини пропущення позовної давності. Відомостей про заборгованість з урахуванням давності як основної, так і спеціальної, зокрема, давності предявлення вимог про стягнення неустойки, яка \~за вимогами позову становить 17141 грн. 79 коп. і давність предявлення яких обчислюється одним роком, \~суду не надано, оскільки, як зазначено, представник позивача наполягав на стягненні усієї суми заборгованості, що утворилася за період дії договору, тому суд позбавлений можливості зробити розрахунок з урахуванням давності предявлення вимог по кожному з платежів. У звязку з викладеним, виходячи з принципів диспозитивності і змагальності цивільного судочинства, суд вважає, що представник позивача не довів ґрунтовності стягнення належних за договором коштів в сумі, що утворює ціну позову, відомостей про заборгованість з урахуванням давності предявлення вимог, яка не переривалася, суду не надав, що не дає підстав для ухвалення рішення на користь позивача. Ч.3 ст.61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з того, що сплинув строк звернення до суду за захистом порушеного права, що випливає з умов кредитного договору про стягнення заборгованості, суд дійшов висновку, що з підстав, які встановлені судовим рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2014 р., сплинув також строк позовної давності для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на заставне майно на підставі договору застави № 02016012194, укладеного між сторонами 21.10.2008 р., з метою забезпечення належного виконання зобов»язання за кредитним договором, що є підставою для відмови в позові. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed