Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 18 лютого 2013 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 15\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, згідно договору, зобовязувався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON]. Своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином відповідач не виконував, в результаті чого, станом на 02 січня 2017 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом. на загальну суму 44\~867 гривень 49 копійок, в тому числі: 12\~749 гривень 18 копійок тіло кредиту, 5\~251 гривня 83 копійки проценти за користування кредитом, 24\~253 гривні 74 копійки - пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 2\~112 гривень 74 копійки штраф (процентна складова). Банк 19 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом і просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 02 січня 2017 року в сумі 44\~846 гривень 49 копійок, в тому числі: 12\~749 гривень 18 копійок тіло кредиту, 5\~251 гривня 83 копійки проценти за користування кредитом, 24\~253 гривні 74 копійки - пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 2\~112 гривень 74 копійки штраф (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1600 гривень. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 51). Ухвалою суду від 03 травня 2017 року, з врахуванням обставини, що відповідач заперечував факт підписання Умов та правил надання банківських послуг і Тарифи, було оголошено перерву та викликано в судове засідання представника позивача для дачі пояснень по суті справи (зворот а.с. 59). Одночасно, представнику позивача було розяснено принцип змагальності цивільного процесу (а.с. 63). Розяснення та ухвалу суду представник позивача, відповідно з інформації про відстеження поштових відправлень, отримав 12 травня 2017 року. В судове засідання представник позивача не зявився, не клопотав про відкладення справи, не надав суду докази про поважність неявки чи докази на ствердження обставин, які заперечує відповідач. Відповідач\~\~ по справі\~ [PERSON] у судовому засіданні 03 травня 2017 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» визнав частково, ствердив, що дійсно 18 лютого 2013 року отримав кредит, однак через певні сімейні обставини, не зміг вчасно вносити щомісячний платіж для погашення заборгованості. Зокрема, пояснив, що кредит він брав у період, коли проживав у незареєстрованому шлюбі з однією жінкою в Барському районі, на ремонт її будинку. Поки він жив з нею, вона сплачувала щомісячні платежі, а тому після припинення стосунків з нею він не контролював погашення кредиту. Просив відмовити Банку у стягненні із нього пені та штрафів, оскільки він не підписував Умов і Тарифів. Після оголошеної судом перерви, відповідач подав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності (а.с. 61). Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 18 лютого 2013 року (а.с. 10). Предметом договору є кредит в сумі 15 тисяч гривень, які відповідач отримав на картковий рахунок. Зазначене стверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (а.с. 9). Невідємною частиною Договору є Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 10). Позичальник зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 34). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку, позичальник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та [PERSON]) та оплатити винагороди Банку (а.с. 34). Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розрахунками заборгованості за кредитним договором станом на 31 травня 2015 року та 02 січня 2017 року (а.с. 6-8) доведено, що відповідач позичальник [PERSON], своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості та останнє погашення по кредиту здійснив у листопаді 2015 року. Із витягу із Умов та Правил надання банківських послуг розміщених на сайті Банку, слідує, що мінімальний обовязковий платіж це розмір боргових зобовязань клієнта, які він щомісяця має сплачувати протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і сума щомісячного платежу, що складається із нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом (зворот а.с. 13). [PERSON] порушив умови укладеного із Банком Договору, завчасно не вносив обовязковий мінімальний платіж на погашення заборгованості, а, отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 12\~749 гривень 18 копійок підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. На боргові зобовязання за Кредитом і [PERSON] нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 37). Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит стає простроченим кредитом. Базова ставка за користування кредитом у місяць, відповідно до Тарифів з обслуговуванням кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» становить 3,0 % у місяць або 30,00 % у рік (а.с. 11). З 01 січня 2013 року усі кредитні карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план - «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якого базова відсоткова ставка у місяць становить 2,5 %. 01 вересня 2014 року тарифний план змінено на «Універсальна GOLD» базова відсоткова ставка, відповідно до якого, становить 2,9 % в місяць, в подальшому, за тратами здійсненими 01 квітня 2015 року - 3,5 % (зворот а.с. 11). Розрахунком заборгованості (а.с. 6-8) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і до 02 січня 2017 року допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 5\~251 гривню 83 копійки. У своїй заяві від 03 травня 2017 року відповідач просить списати йому пеню та штрафи, оскільки він не підписував текстів Умов і Тарифів і не був з ними ознайомлений. Таке клопотання [PERSON], суд вважає, обґрунтованим, підставним, таким що ґрунтується на вимогах закону виходячи із наступного: Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.5.5 цих Умов визначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця Клієнт сплачує Банку пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період, рівну діючій базовій місячній процентній ставці від боргових зобовязань на момент списання (п. 2.1.1.12.7.2, а.с. 37). При порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (п. 2.1.1.7.6, зворот а.с. 34). Відповідно до Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань [PERSON] зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 11). Як стверджує відповідач, зазначені Умови та Правила не містять його підпису. Позивач не надав належні і допустимі докази, які б підтвердили, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного із Банком договору, що саме ці Умови мав на увазі [PERSON], підписуючи Анкету-заявку про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, та, відповідно, чи брав на себе зобов'язання зі сплати пені та штрафів в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. У зв'язку із цим Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між [PERSON] та Банком договору від 18 лютого 2013 року, а тому і відсутні підстави для стягнення з позичальника пені та штрафів за прострочення виконання зобовязання. Зазначене вище повністю узгоджується і не суперечить правовим висновкам, що містяться у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Законом України «Про судовий збір» визначено мінімальну ставку судового збору за подання до суду юридичною особою, позовної заяви майнового характеру, яка не може бути меншою 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1600 гривень судового збору, що є мінімальною ставкою, для позову юридичної особи майнового характеру незалежно від ціни позову (а.с. 1). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення саме така сума судового збору.

Outcome: partial