Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 січня 1989 року Осипенківською сільською радою Бердянського району Запорізької області, актовий запис №04. Неповнолітніх дітей не мають. \~В червні 2019 року [PERSON] звернувся до\~ суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалось з причин несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя. Більш ніж два роки сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Позивач [PERSON] подав заяву від 29.08.2019 року про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяву від 22.08.2019 року про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, сторони з 28 січня 1989 року \~ перебувають у зареєстрованому шлюбі. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року встановлено, що чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~\~ Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Отже, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved