Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позицій сторін. 02.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що він є власником транспортного засобу «Mitsubishi Сolt», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, користуючись вказаним автомобілем, 23.04.2008 року спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження. Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 21 травня 2018 року відповідача визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності. Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано матеріальної шкоди на зазначену суму, оскільки його автомобіль був визнаний фізично знищеним. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Mitsubishi Сolt», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, червоного кольору, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.29). За заявою [PERSON] від 14 вересня 2018 року до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України відносно [PERSON] , який в 24 квітня 2018 року у власних інтересах заволодів автомобілем «Mitsubishi Сolt», д.н.з. [NUMBER] , та в нетверезому стані потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, чим спричинив останьому матеріальну шкоду. Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 21.05.2018 року по справі №283/888/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права користування транспортними засобами на строк один рік (а.с.5). Згідно вказаної постанови, відповідач 23.04.2018 року, керуючи автомобілем «Mitsubishi Сolt», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Городищанській, 31 в м. Малин, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, та здійснив зіткнення з автомобілем марки «KIA-Sportage», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно звіту №13/19 про оцінку колісного транспортного засобу «Mitsubishi Сolt», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Mitsubishi Сolt», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, червоного кольору, без урахування ПДВ, станом на 24.04.2018 року складає 136900 грн. (а.с.8-48). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57?60 ЦПК України. \~ \~ \~ \~За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), так і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст.1187 ЦК України визначено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2013 року, визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об`єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Доказів на спростування своєї вини відповідач не надав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого позивачем.

Outcome: approved