Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (як правонаступник всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 13 грудня 2010 року між банком та відповідачкою укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (картку). Позивач зазначає, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, оплачувати комісії та пеню. Також позивач зазначав, що 13 грудня 2010 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». У свою чергу банк, у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань, нараховує відсотки, пеню, штрафи. Позивач договірні зобов`язання перед відповідачкою виконав шляхом надання останній кредиту в розмірі, встановленому договором, а відповідачка, у порушення договірних обов`язків, своєчасно не сплатила банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань відповідачкою та з урахуванням внесених нею коштів на погашення заборгованості, станом на 25 січня 2021 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 10318 грн. 79 коп., з яких: 9661 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 657 грн. 31 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією, 0 грн. 0 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку разом із судовим збором банк просив суд стягнути з відповідача. Позиція позивача, відповідача по даній справі Представник позивача Меркулова В.В. про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася. У відповіді на відзив підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не погодилася із запереченнями відповідачки, висловленими нею у відзиві, мотивуючи свою позицію тим, що відповідачкою підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування, позов подано до спливу строку позовної давності (остання видана картка діє до березня 2022 року), розрахунок заборгованості банку проведений автоматизованою системою станом на 25 січня 2021 року і відображає та враховує всі фінансові зобов`язання боржника. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково суду пояснила про те, що позивачем не надано чіткого обґрунтування розміру тіла кредиту, вважала, що тіло кредиту не може бути більшим встановленого при підписанні кредитного договору ліміту в розмірі 500 грн. та його періодичне збільшення до максимального розміру 5700 грн. взагалі з нею банком документально не погоджувалось, її про зміну ліміту інформували на мобільний телефон смс-повідомленнями, позивачем у позові не надано доказів її ознайомлення із Тарифами, Правилами надання банківський послуг, таким чином не доведено досягнення згоди між сторонами спору щодо всіх умов кредитного договору; вважала, що нею повернуто банківській установі всі кредитні кошти, включаючи тіло кредиту у розмірі 6803 грн. 29 коп., бо розмір проведених нею проплат дорівнює майже 20000 грн. Також суду пояснила про те, що при підписанні заяви-анкети та довідки про умови кредитування у грудні 2010 року їй роз`яснювалося те, що кредитний ліміт по кредитній картці буде дорівнювати 500 грн., установлювався 55-денний пільговий період на безпроцентне повернення нею кредитних коштів, та про нарахування пені за прострочення повернення грошових коштів банку, у виписці по рахунку коштів з 2010 року по 2020 рік відображені сумнівні банківські операції на проведення яких вона згоди не надавала (наприклад, автоматичне списання коштів та членські внески протягом всього періоду кредитування, депозити по 90, 100 грн. у 2012-2013 роках та пізніше (змісту таких операцій вона не пам`ятає), покупки у 2012-2016 роках на визначені у довідці розміри нею не здійснювалися, регулювання кредитного ліміту банком спостерігалося нею при використанні картки в банкоматі, де демонструвався розмір кредитного ліміту та наявність боргу по ньому. Підтримала доводи у поданому відзиві на позовну заяву про безпідставність заявленого до неї позову. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 березня 2021 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 21 квітня 2021 року о 15 год. 00 хв. 21 квітня 2021 року розгляд справи відкладено до 21 травня 2021 року у зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі. 21 травня 2021 року розгляд справи відкладено до 09 червня 2021 року за клопотанням відповідача. 09 червня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 22 червня 2021 року для надання відповідачу часу для звернення за юридичною консультацією. 22 червня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 02 липня 2021 року для очікування та надання часу стороні позивача висвітлити свою позицію на поданий відзив на позовну заяву. 02 липня 2021 року розгляд справи відкладено до 29 липня 2021 року за клопотання представника позивача. 29 липня 2021 року розгляд справи по суті відкладено до 12 серпня 2021 року за клопотання представника позивача. 12 серпня 2021 року судом ухвалено рішення по суті спору. Установлені судом фактичні обставини даної справи 13 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», підписана анкета-заява з [PERSON] (відповідачкою по справі), згідно з якою остання прохала видати кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк». У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 14). При підписанні анкети-заяви 13 грудня 2010 року відповідачкою підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пільговий період - до 55 днів, базова відсоткова ставка в місяць - 2,5 %, обов`язковий щомісячний платіж - 7% (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Крім того, Тарифами передбачена сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня= пеня(1)+пеня(2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. у місяць, нараховується 1 раз у місяць при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн. і більше; штраф за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів - 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій; відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75% (а.с. 15). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 13 грудня 2010 року позивачем видано відповідачці наступні кредитні карти: [NUMBER] (дата відкриття 13 грудня 2010 року, термін дії - березень 2014 року); [NUMBER] (дата відкриття 25 січня 2011 року, термін дії - грудень 2014 року); [NUMBER] (дата відкриття 21 січня 2014 року, термін дії - жовтень 2017 року); 5457082231434635 (дата відкриття 21 січня 2014 року, термін дії - січень 2018 року); 5168742350068361 (дата відкриття 30 березня 2015 року, термін дії - квітень 2018 року); 5168742219457359 (дата відкриття 16 квітня 2018 року, термін дії - березень 2022 року) (а.с. 13). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № [NUMBER] з 13 грудня 2010 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн. 00 коп. 24 січня 2011 року збільшено кредитний ліміт до 600 грн. 00 коп., 22 лютого 2011 року збільшено кредитний ліміт до 1100 грн. 00 коп., 10 квітня 2011 року збільшено кредитний ліміт до 1300 грн. 00 коп., 29 травня 2012 року збільшено кредитний ліміт до 1400 грн. 00 коп., 30 березня 2015 року зменшено кредитний ліміт до 1400 грн. 00 коп., 31 січня 2017 року збільшено кредитний ліміт до 5700 грн. 00 коп., 19 липня 2018 року зменшено кредитний ліміт до 0 грн. 00 коп. (а.с. 12). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалась банком, зокрема, у період з 12 грудня 2010 року по 31 серпня 2014 року відповідачу нараховувались проценти у розмірі 30 % річних (2,5% на місяць), у період з 01 вересня 2014 року по 29 березня 2015 року - 34,8% річних (2,9% на місяць), з 30 березня 2015 року по 31 березня 2015 року - 32,4 % річних (2,7% на місяць), з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року - 32,4 % річних (3,5% на місяць), з 01 червня 2015 року по 17 жовтня 2015 року - 30 % річних (2,5% на місяць), з 18 жовтня 2015 року по 09 лютого 2016 року - 32,4 % річних (2,7% на місяць), з 10 лютого 2016 року по 31 липня 2020 року 42% річних (3,5% на місяць), з 01 серпня 2020 року по 21 січня 2021 року - 40,8% (3,4% на місяць) (а.с.3-11). Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач багаторазово протягом дії договірних відносин користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, останнє погашення відбулося 15 червня 2020 року у розмірі 300 грн. 00 коп. (автоматичне погашення простроченої заборгованості), а 28 листопада 2020 року відбулася остання проплата на суму 20 грн. 00 коп. за ініціативою банку (повернення платежу) (а.с. 10, 11, 49). У наданій АТ КБ «ПриватБанк» інформації наявні відомості про неповну і несвоєчасну сплату відповідачем щомісячних платежів на погашення заборгованості за кредитом, а тому за період з 26 травня 2011 року по 25 січня 2021 року виникла заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором у розмірі 10318 грн. 79 коп., з яких: 9661 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом, 657 грн. 31 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією, 0 грн. 0 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку разом із судовим збором банк просив суд стягнути з відповідача (а.с. 4 зворот, 7). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. ст. 526, 530 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Висновки суду по суті заявлених вимог За встановлених обставин справи, суд уважає, що 13 грудня 2010 року ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] підписали анкету-заяву про отримання останньою кредитних коштів, Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якими остання ознайомилася 13 грудня 2010 року, що засвідчила своїм особистим підписом. У цій довідці визначена валюта кредиту, базова процентна ставка на місяць 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік (30% на рік), розмір щомісячних платежів, комісії за зняття коштів, розмір пені та штрафів (а.с.14-15). Тобто, сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов`язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов`язання, тощо, а тому суд уважає доведеною позивачем наявність погодженої між сторонами у письмовому вигляді ціни договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, борг по процентам. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13 грудня 2010 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Проте, вимоги банку про стягнення з відповідача 657 грн. 31 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно із заявою від 13 грудня 2010 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 % на місяць (30 % на рік). У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається із заяви від 13 грудня 2010 року та довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 30 % річних (2,5% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки в більшому розмірі протягом періоду кредитування АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, банк надав суду розрахунок заборгованості, в якому розмір заборгованості по процентам за період з 01 вересня 2014 року по 25 січня 2021 року обрахований, виходячи з підвищених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачкою не були погоджені (а.с.3-11). Окремого розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами протягом 2010-2020 років, виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місяць, погодженої сторонами, позивачем суду не надано. Отже, суд уважає, що банком не доведено належними доказами наявність у відповідача заборгованості по процентам, яка б відповідала умовам кредитного договору, у розмірі 657 грн. 31 коп. При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 2, 10-13, 81, 182 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості по відсотках, оскільки обов`язок доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку заборгованості по процентам, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки 30% річних (2,5% на місяць). Із огляду на вищенаведене, відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам у заявлених позивачем розмірах та порядку нарахування. Однак, ураховуючи, що фактично отримані та активно використані позичальником кошти з виданої кредитної картки в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позовну вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманих розмірів кредитних коштів (борг за тілом кредиту) слід задовольнити. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2010 року вбачається те, що кредитна заборгованість складається з боргу за тілом кредиту в розмірі 9661 грн. 48 коп., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у зв`язку з порушенням права позивача на володіння належними йому грошовими коштами. При цьому, судом ураховано те, що відповідачка не надала суду аргументованого контррозрахунку боргу по тілу кредиту і процентам, не ініціювала питання про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи, спираючись на узгоджені істотні умови кредитного договору, ураховуючи фактично проведені нею проплати і визначений договором порядок їх розподілу в рахунок погашення кредитного зобов`язання (така можливість відповідачу судом роз`яснювалася), що з урахуванням засад змагальності позбавляє суд процесуальної можливості перевірити доводи сторони відповідача в цій частині заявленого позову. Довід відповідачки про те, що тіло кредиту не може бути більше встановленого при підписанні кредитного договору кредитного ліміту в розмірі 500 грн. та неодноразове збільшення лімітів до його максимального розміру 5700 грн. (31 січня 2017 року), що на її думку підтверджує неможливість стягнення боргу по тілу кредиту в розмірі 9661 грн. 48 коп., суд уважає непереконливим, оскільки кредитні кошти [PERSON] отримувала у позивача протягом 2010-2016 років у період збільшення банком кредитних лімітів, проте повністю та у визначені у довідці про умови кредитування щомісячний та пільговий строки ці грошові кошти позивачу не повернула (див. графи розрахунків «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом», «Сальдо, на яке не нараховуються проценти (пільговий період)» та «Витрати клієнтом кредитних коштів», «Тіло кредиту поточне» (а.с. 3-11, 49-57). Довід відповідачки про ненадання доказів її ознайомлення із Тарифами та Правилами надання банківських послуг ПАТ «ПриватБанк» і відповідно недосягнення згоди щодо всіх умов кредитного договору, суд уважає таким, що не ґрунтується на досліджених матеріалах справи, оскільки позивачка підписала 13 грудня 2010 року Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначені як фіксований розмір процентів за користування кредитними коштами з 55 денним пільговим періодом (2,5% на місяць), розмір пені та штраф за прострочення по кредиту, так і комісії за зняття грошових сум, що разом із підписаною заявою-анкетою формувало істотні умови укладеного кредитного договору (а.с. 14-15). Довід відповідача про повне повернення позивачу всіх кредитних коштів, включаючи тіло кредиту в розмірі 6803 грн. 29 коп., суд також уважає непереконливим, оскільки на ряду із використанням кредитних коштів позивачка протягом 2011-2018 років допускала прострочення по кредиту, внаслідок чого нараховувався договірний розмір пені, комісії, а також відповідачем щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитними коштами і саме проведені відповідачем проплати спрямовувалися не тільки на погашення тіла кредиту, а й інших складових боргу по кредитному договору у виді процентів, на погашення пені, комісій. Розподіл судових витрат по справі Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме на 94 %, тому на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України сплачені АТ КБ «Приватбанк» судові витрати у сумі 2133 грн. 80 коп. судового збору (94 % від 2270 грн. 00 коп.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, слід компенсувати позивачу за рахунок [PERSON] .

Outcome: partial