Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 17 січня 1967 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб від якого народилися троє дітей: [PERSON], Дашко (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON]. Так, в 2001 році батьки сторін отримали земельну ділянку (пай №555), площею 9,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Зорянської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія II-ДП №068471 від 20.03.2001 року. Після чого, 13 грудня 2006 року [PERSON] було придбано автомобіль «Фольксваген Туарег», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований за ним. Крім того, 09.10.2007 року батьком позивачів було придбано житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, вул. Коротка, №50, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу наявного в матеріалах справи. разом з тим, за свого життя батько позивачів зареєстрував лише житловий будинок в КП «ДМБТІ», а земельну ділянку ним зареєстровано не було. 19 липня 2013 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-КИ №528451). Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі по справі, вчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини після його смерті, однак не змогли оформити свої спадкові права із-за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: м. Підгородне, вул. Коротка, буд. №50. у свою чергу, позивачі по справі звернулися до нотаріальної контори вже після спливу шестимісячного строку, визначеного для прийняття спадщини, у зв'язку з чим їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, про що свідчить відповідна постанова від 18.03.2015 року. Так, спадкоємцями першої черги за законом є позивачі та відповідачі по справі, що підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON], та інших спадкоємців першої та другої черги, які б мали право прийняти спадщину, немає. В даний час спадкоємці фактично вступили у володіння спадщиною, всі разом здійснюють поточний ремонт будинку, сплачують за всі комунальні послуги, за таких обставин суд приходить до висновку, що спадкоємцям повинно належати по 1/4 частині земельної ділянки (паю №555), площею 9,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Зорянської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, та по 1/8 частині житлового будинку і земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, вул. Коротка, №50. Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, у зв'язку з тим, що спадкоємиць [PERSON] компенсувала іншим спадкоємцям вартість їх часток, матері 5/8 частини, а сестрам - по 1/8 частина автомобіля «Фольксваген Туарег», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], то за нею можливо визнати право власності на весь автомобіль в цілому. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ч.4 ст. 334 Цивільного Кодексу України, право власності виникає з моменту державної реєстрації права власності у відповідних органах, що здійснюють таку реєстрацію. Статтями 182, 210 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 25 ЦК України правоздатність особи (здатність мати права та обов'язки) припиняється в момент її смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до позивача перейшли права власності на земельну ділянку, проте він не має можливості оформити законодавчі документи у зв'язку з не підтвердженням родинних відносин зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Пунктом 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачів на вищезазначене спадкове майно, а їх позовні вимоги не суперечать чинному законодавству і не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved