Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Сторони 23.09.1967 зареєстрували між собою шлюб про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №122 від 23.09.1967 року. Від шлюбу подружжя має двох дітей, що на даний період часу вже повнолітні. 26.06.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], за яким посилаючись на неможливість подальшого спільного сімейного життя з відповідачем, через нерозуміння один одного та різні погляди не життя, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу з [PERSON] Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Лист повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що говорить про небажання відповідача отримувати лист. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. \~ Суд ухвалив справу розглядати в заочному режимі без участі відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання повісткою, котра направлялася рекомендованим листом, конверт разом з повідомленням про отримання поштового відправлення повернутий поштовим відділенням з відміткою, про закінчення встановленого строку зберігання, в судове засідання відповідач не зявився. Суд приходить до висновку про те, що відповідач свідомо не бажає отримувати лист. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Уразі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, сторони остаточно припинили шлюбні відносини хоча і проживають за однією адресою, спільне господарство не ведуть. Тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй позовній заяві позивачка виявила бажання залишити своє шлюбне прізвище, що є її правом.

Outcome: approved