Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Сторони у справі - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі з 29.09.2006 року по 11.12.2014 року, спільних дітей не мають, проживали у [INFO] на території Павлівської сільської ради і під час сумісного проживання вели спільне господарство та набули у спільну сумісну власність рухоме майно на загальну суму 40390 гривень. Разом із тим, згідно зазначеного у позовній заяві [PERSON] опису спільне сумісне майно складалось з: - Мопед, вартістю 7000 гривень 00 копійок, - Мотор до мопеду, вартістю 2500 гривень, - Водонагрівач «Аміна» вартістю 1500 грн. 00 коп. - Газонокосилку ручну, вартістю 800 грн. 00 коп. - Пральну машину, вартістю 3500 грн. 00 коп. - Микрохвильову піч. вартістю 1000 грн. 00 коп. - Телевізор, вартістю 1200 грн. 00 коп. - Телевізор, вартістю 600 грн. 00 коп. - Башту для поливу, вартістю 600 грн. 00 коп. ґ - Скважину, вартістю 3500 грн. 00 коп. - Газова плита.вартістю 1000 грн. 00 коп. - Таганок, вартістю 400 грн. 00 коп. - Таганок, вартістю 600 грн.00 коп. - Витяжку, вартістю 400 грн. 00 коп. - Електрочайник. вартістю 400 грн. 00 коп. - Комод, вартістю 600 грн. 00 коп. - Супутникову антену, вартістю 1100 грн. 00 коп. - Здійснено ремонт ванної кімнати-, вартістю 1500 грн. 00 коп. - Електрозварювальний апарат, вартістю 1000 грн. 00 коп. - Шафа. вартістю 400 грн. 00 коп - Вікна металопластикові. З шт., вартістю 3090 грн. 00 коп. - Холодильник, вартістю 2500 грн. 00 коп. - Ліжко, вартісно 3000 грн. 00 коп. - Пилосос, вартістю 1300 грн. 00 коп. - Праску, вартістю 350 грн. 00 коп. - Електром»ясорубку. вартістю 700 грн. 00 коп. - Духовку електричну, вартістю 600 грн. 00 коп. - Драбину металеву, вартістю 400 грн. 00 коп. - Телевізор, вартістю 800 грн. 00 коп. на суму 46 675 грн. 00 коп. Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами про поділ спільного сумісно нажитого майна подружжя посилаючись на те, що після припинення шлюбних стосунків з [PERSON] у добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу цього майна, відповідач не виділив їй належну частину, а тому просила суд виділити їй, згідно визначеного у її позовній заяві, із спільно нажитого майна: холодильник, вартістю 2500 гривень, ліжко металеве, вартістю 3000 гривень, пилосмок, вартістю 1300 гривень, праску, вартістю 350 гривень, електомясорубку, вартістю вартістю 700 гривень, духовку електричну, вартістю 600 гривень, драбину металеву вартістю 400 гривень, телевізор, вартістю 800 гривень, шафу, вартістю 400 гривень, що складає загальну вартість 10050 гривень. Крім того, виділити [PERSON]: мопед, вартістю 7000 гривень 00 копійок, мотор до мопеда, вартістю 2500 гривень 00 копійок, водонагрівач «Аміна» вартістю 1500 грн. 00 коп., газонокосилку ручну, вартістю 800 грн. 00 коп., пральну машину, вартістю 3500 грн. 00 коп., мікрохвильову піч. вартістю 1000 грн. 00 коп., телевізор, вартістю 1200 грн. 00 коп., телевізор, вартістю 600 грн. 00 коп., башту для поливу, вартістю 600 грн. 00 коп., скважину, вартістю 3500 грн. 00 коп., газова плита.вартістю 1000 грн. 00 коп., таганок, вартістю 400 грн. 00 коп., таганок, вартістю 600 грн.00 коп., витяжку, вартістю 400 грн. 00 коп., електрочайник. вартістю 400 грн. 00 коп., комод, вартістю 600 грн. 00 коп., супутникову антену, вартістю 1100 грн. 00 коп., електрозварювальний апарат, вартістю 1000 грн. 00 коп., врахувавши, що сторонами під час шлюбу був здійснений ремонт ванної кімнати на суму 1500 грн. 00 коп. та вставлені вікна металопластикові З шт., вартістю 3090 грн. 00 коп. у будинку, що був власністю [PERSON], що загалом складає вартість майна на 36625 гривень. Різницю у вартості майна у сумі 18312 гривень, за її розрахунком, просила суд стягнути на її користь з відповідача за первісним позовом. Вивчивши зміст позовної заяви, суд враховує помилковість у підрахунку позивачкою суми загальної вартості майна, майна, яке вона просила виділити [PERSON], зазначивши у позовній заяві суму у 36625 гривень, що не відповідає дійсності, оскільки фактично у підрахунку є вартість на 28200 гривень. Не вірність розрахунку потягло невірність у визначенні компенсації різниці вартості майна, що не складає грошову суму, обраховану на користь [PERSON] 18312.50 гривень. У зустрічній позовній заяві до [PERSON], [PERSON] також просив суд поділити спільне майно подружжя, зазначивши, що дійсно перебував у шлюбі з позивачкою за первинним позовом з 20.09.2006 року по 11.12.2014 року. Він погодився лише частково із вимогами позивачки за первісним позовом, зазначаючи у позовній заяві та доповнюючи у судовому засіданні його обґрунтування, що позивачка завищила вартість деяких речей, що просила виділити йому та одночасно зменшила вартість тих, що просила виділити у її власність, не включила до переліку спільно нажите майно, яке раніше забрала, зазначаючи, що вартість мопеду становить не 7000 гривень, а 3500 гривень, мотору до мопеду, вартістю 2500 гривень у них взагалі не було і він не був йому потрібен до нового мопеду, зазначав, що водонагрівач «Аміна» зламався і що вони придбали водонагрівач «Арістон», газонокосилка ручна коштувала не 800 грн., а 200 гривень і була продана іншій особі ще під час їх подружнього життя, але доказу цього у нього не має, мікрохвильової печі, вартістю 1000 грн. 00 коп. взагалі не було, що телевізор, вартістю 1200 грн. 00 коп. [PERSON] передала своїм дітям під час шлюбу і що саме така її поведінка щодо спільного майна призводила до скандалів, а інший телевізор коштує не 600, а 200 гривень і він є у наявності, башта для поливу огороду коштує 300 гривень, а не 600 гривень, газова плита коштує не 1000 гривень, а 200 гривень і на даний час є несправною, таганки коштують не 400 гривень і 600 гривень, а по 200 гривень і вони також були несправними, комод, вартістю 600 грн. 00 коп. він купував ще до шлюбу з [PERSON] і на підтвердження має письмовий доказ. Крім того зазначає, що супутникову антену з його будинку викрали невідомі і її на час розгляду справи не має, але він до правоохоронних органів із заявою про крадіжку не звертався, що вартість ремонту у ванній кімнаті складав не 1500 гривень, а 400 гривень за укладку кафельної плитки, оскільки всі інші будівельні роботи він робив самостійно. Зазначає також, що під час шлюбу він продав зварювальний апарат і ці гроші були витрачені на потреби сімї, що вікна пластикові коштують 2190 гривень, а не 3090 гривень, як зазначила [PERSON]. Крім того заявляє, що у їх підсобному господарстві було 50 голів курей, 1.5 тонни зерна для їх відгодівлі, 1 тонна вугілля, спортивний велосипед вартістю 1000 гривень, які [PERSON] забрала, але навіть не включила до списку майна, що підлягає поділу, тому просить включити це майно також до поділу між ними. Крім того, під час припинення дружніх та шлюбних відносин із [PERSON], вона з його будинку забрала ліжко з матрацом, яке придбали разом, одяг, полові покриття, коврики, подушки, письмовий стіл, стільці деревяні та мякі, драбину, праску, гардероб, диван, шафу, пилосмок, тумбочку, стіл, меблеву стінку, телевізор, журнальний столик, матрац, диван ліжко, крісла а також трюмо, холодильник, мясорубку, духовку електричну, літній душ, сервант, кури, зерно вугілля та велосипед, про що складені у присутності свідків списки цих речей, тому просить врахувати вартість цього майна на загальну суму 29490 гривень, вартість майна, що залишилась у нього на суму 3690 гривень та поділити порівну, що складає за його підрахунком із спільного майна подружжя вартість 43230 гривень або його ? частина, тобто 21615 гривень. Його вимоги - обрахувати вартість того майна, що бажає мати [PERSON] на суму 10050 гривень і отримала його під час його добровільного поділу, також виділити їй 2-х спальне ліжко, одяг, полове покриття 2 шт. на загальну суму 800 гривень, коврики 1 шт.900 гривень, 2 шт. 1400 гривень, на загальну суму 2300, подушки 3 шт. По 300 гривень на загальну суму 900 гривень, письмовий стіл, вартістю 200 гривень, стільці деревяні 2 шт. На 440 гривенб, стільці мякі 4 шт. на 1600 гривень, полове покриття 2 шт. По 900 гривень на 1800 гривень, гардероб 3-х дверний, віртістю 1500 гривень, диван, вартістю 200 гривень, шафу однодверну, вартістю 600 гривень, тамбочку, вартістю 400 гривень, стіл, вартістю 500 гривень, меблеву стінку, вартістю 1800 гривень, журнальний столик, вартістю 450 гривень, 2-х спальний матрац, вартістю 2000 гривень, диван- ліжко, вартістю700 гривень, крісло 2 шт по 800 гривень, вартістю 1600 гривень, трюмо, івртістю 800 гривень, спортивний велосипед, вартістю 1000 гривень, літній душ вартістю 500 гривень, сервант, вартістю 1100 гривень, врахувати вартість 50 голів курей на суму 2500 гривень, вартість 1 т. Вугілля на 2800 гривень та вартість 1.5 тон зерна на 3000 гривень, рахуючи при цьому, що через перевищення вартості того майна, що дісталось [PERSON], вона має компенсувати йому 17925 гривень в рахунок рівного розподілу спільного сумісного майна подружжя. При цьому [PERSON] надав до суду товарні чеки та квитанції щодо вартості водонагрівача «Аміна» вартістю 1560 гривень газплити, вартістю 1050 гривень, телевізора «Шарп», вартістю 595 гривень, комода, вартістю 650 гривень, придбаного 18.03.2006 року, тобто до шлюбу сторін, матрацу вартістю 1332 гривень та ліжка, вартістю 1910 гривень, накладну щодо придбання мопеду, вартістю 3500 гривень, договір на виготовлення та установку металопластикових вікон на суму 2190 гривень, електрозварювального апарату, вартістю 200 гривень, газоно косилки ручної, вартістю 200 гривень, а також надав два списки речей, які забрала [PERSON] із будинку [PERSON] 30.11.2014 року та 02.112.2014 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, викладені у її позовній заяві, додавши, що з відповідачем вони є односельчанами, кумами і що [PERSON], через складнощі стосунків у попередній сімї, розірвав шлюб зі своєю дружиною, яка переїхала до м. Нікополь, а сам залишився проживати у селі. Вона також на той час проживала одиноко у своєму будинку. Через деякий час вона почала спів мешкати з [PERSON] за своїм місце проживанням, але для підтвердження їх сталих стосунків Панкратов запропонував їй разом із її матірю, що проживала окремо, переїхати на постійне проживання до його оселі по вул. Терешкової, 29 у селі Павлівка, у звязку з чим її мати та вона особисто продали належні їм будинки у селі Павлівка і їх особисте майно перевезли до помешкання [PERSON] та почали за новою адресою приводити до ладу будинок відповідача і його господарство. Під час переїзду до [PERSON], перевезене до його будинку її майно та майно матері не описувалось, але на підтвердження даного факту є свідчення особи, що перевозила ці речі. 29.09.2006 року вона з [PERSON] зареєстрували шлюб. Перебуваючи у шлюбі вони разом зробили належний ремонт у будинку відповідача, замінили вікна на пластикові, пробили свердловину для подачі води у будинок для побутових цілей та для поливу огороду, придбали інше майно за сумісні кошти, в тому числі і за кошти її матері, виручені від продажі її будинку, мали птицю, яку годували зерном, що отримала як плату за оренду земельної ділянки її матір. Майно, згідно списку, доданого до її позовної заяви є сумісно нажитим майном подружжя. Через деякий час [PERSON] почав безпідставно вчиняти скандали, ревнощі, дорікати її дітьми, зауважуючи про надмірне, на його думку, спілкування з ними, що призводило до ворожнечі. На прикінці 2014 року Панкратов в черговий раз вчинив сварку на почав наполягати на розірванні шлюбу, що призвело до припинення їх стосунків, вимушеного переїзду її та матері з будинку [PERSON] до іншого, орендованого будинку у селі Павлівка. При цьому вона забрала з будинку [PERSON] ті речі, які були її особистою власністю, про що засвідчили односельці та депутати сільської ради. 11.12.2014 року шлюб було розірвано, але після розриву шлюбних стосунків, [PERSON] почав заявляти, що майно вже було поділено особисто нею і що вона забрала все, що могло належати їм, як сумісна власність, про що були складені відповідачем списки майна, про вивезене майно, а інше спільно нажите майно відповідач відмовився поділити, що змусило її у судовому порядку звернутись з позовними вимогами. Позивачка погоджується із зауваженнями [PERSON], що вартість деякого майна завищена, а саме, що свердловину вони облаштували із сусідом до реєстрації шлюбу, але під час їх сумісного проживання і що саме її грошові кошти пішли на оплату цієї оборудки, тому погоджується, що її вартість можливо зменшити у двічі. За таких же обставин, до шлюбу, але на її грошові кошти був придбаний гардероб. Щодо придбання запасного двигуна до мопеду та щодо вартості електрозварювального апарату, вона достовірно не може сказати про даний факт, оскільки [PERSON] сам є за професією електрозварювальником, знається у техніці і більше добирає у його ціні, але заявляє, що відповідач у справі залишився проживати за місцем свого проживання у будинку, користуючись майном, придбаним ними під час шлюбу, а через деякий час він почав продавати належне їм майно, що придбано під час шлюбу, продавши одночасно належний йому будинок, у збільшену реалізаційну вартість якого була вкладена і її праця. Потім він переїхав проживати до м. Нікополь, де придбав квартиру за місцем проживання його попередньої дружини та його дітей, а вона із матірю, залишившись без житла та частини майна, вимушені бідкатись. У своїх позовних вимогах вона просить суд таким чином розділити сумісно нажите майно з [PERSON] під час шлюбу, аби мати грошову компенсацію за рахунок проданого майна відповідачем, для придбання іншого житла для неї та її матері, зважаючи, що відповідач категорично проти такого поділу, шукаючи у цьому лише свій зиск, стверджуючи, що він отримує малу пенсію і не спроможний відшкодувати половину вартості спільно нажитого їх майна, як подружжя. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач у справі [PERSON] під час судового засідання пояснив, що дійсно через складнощі у його попередніх шлюбних стосунках він розірвав шлюб зі своєю першою жінкою, яка переїхала проживати у м. Нікополь, після чого через деякий час він почав спів мешкати з [PERSON], яка разом з майном та її матірю переїхала проживати до його помешкання, що було більш заможне та доглянуте. З вересня 2006 року по грудень 2014 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, допоки вона приділяла йому належну увагу як чоловікові, і дійсно вони сумісно робили ремонт у його будинку, ванній кімнаті, замінили кілька вікон на метало пластикові і дійсно, будинок був доглянутим. Із майна, що позивачка зазначила у списку комод, він придбав особисто до шлюбу, також злагодив із сусідом свердловину для належного функціонування будинку під час проживання [PERSON] разом із ним, але також до укладення шлюбу та на його особисті кошти. У шлюбі вони придбали облаштування у кухню будинку, побутові прилади, телевізори, один з яких ще до розірвання шлюбу відповідачка передала своїм дітям і це було предметом їх спору на той час, холодильник, пилосмок, газову плиту, пральну машинку, мопед, водонагрівач, газонну косилку ручну, мікрохвильову та електричну піч, облаштування свердловини та башти для поливу у складі ємності для води з елекро двигуном, драбину металеву складну, інші побутові речі. Була також придбана супутникова антена з тюнером, яку викрали невідомі вже після розірвання шлюбу, але він із заявою про крадіжку до правоохоронних органів не звертався. Разом із тим він категорично не згоден із заявленою вартістю придбаного майна, зазначивши це у зустрічній позовній заяві, оскільки [PERSON] намагається збільшити вартість майна, що залишилось йому та зменшити вартість того, що перебуває у неї, аби збільшити грошову суму компенсації вартості на свою користь. При цьому він заявляє, що даного майна вже не має, воно розпродане та викрадене, будинок він також продав та переїхав для проживання в іншу місцевість. Заявляє, що пропонував [PERSON] компенсувати 2000 гривень за рахунок того майна, що було неподільним від будинку, залишилось вартістю у його ремонті, але вона не погодилась на його варіант компенсації. Він не вбачає особливого непорозуміння щодо поділу майна подружжя, оскільки після розриву нормальних життєвих стосунків, у подальшому і шлюбних стосунків з [PERSON], належне їм майно придбане під час спільного проживання було поділено між ними у добровільному порядку і вона у присутності свідків забирала не лише належне їй особисто майно, а й те, яке їй подобалось із сумісно нажитого, так що після її відїзду у будинку було пусто. Свідок у справі [PERSON] показала, що разом із [PERSON] були запрошені як свідки того, що після припинення шлюбних стосунків між подружжям [PERSON], 30.11.2014 року [PERSON] з будинку [PERSON] забирала різне майно та речі, здійснювала погрузку та відвозила їх за іншою адресою. При цьому будь яких сварок між [PERSON] щодо майна, його належності чи вартості, не було. [PERSON] при цьому складали список речей, які були вивезені з будинку, що вони засвідчили. Свідок [PERSON] підтвердив факт, що надавав послуги з вантажних робіт [PERSON] під час того, як вона з будинку [PERSON] перевозила різне майно до іншого помешкання, але він не може пригадати які саме речі вивозились та їх належність. Свідок [PERSON] показала, що була дружньою із сімєю [PERSON], була у їх помешканні, тому знає, що на той час подружжя жило мирно та покращували умови для свого життя. Знає, що частину речей [PERSON] перевезла зі свого будинку до будинку [PERSON]. Після розірвання шлюбних стосунків [PERSON] продав належний йому будинок та виїхав до м. Нікополь, а [PERSON], продавши свій будинок перед шлюбом із [PERSON], проживає на квартирі і свого житла не має. Заслухавши сторони, свідків у справі, дослідивши докази, що надані у справу сторонами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступного: Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29.09.2006 року по 11.12.2014 року, проживали у [INFO] на території Павлівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області та вели спільне господарство, купували необхідне для належного проживання та функціонування садиби майно. Відповідно до ч. І ст. 36 СК України, шлюб є підставою дія виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно з ч.І ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.І ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.І ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна, поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно рішення Конституційного суду України від 19.09.2012 р. по справі №17-рп/2012 «Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу, поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13): кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41): правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). При розгляді даної цивільної справи щодо поділу майна подружжя [PERSON], суд встановив, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами не досягнуто. У судовому засіданні сторони не дійшли до мирової угоди, частково погодили вартість того чи іншого майна, тому суд бере до уваги лише ті докази, що є відносними та допустимими на підтвердження показів сторін у справі щодо майна належного їм до шлюбу, придбаного у період шлюбних відносин, наявного майна подружжя на час розгляду справи, з метою його розподілу у натурі та можливої компенсації різниці у його вартості. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона у справі зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлений статтею 61 цього кодексу. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд виходить із того, що сторони погодили предметну наявність майна, що є спірним, окрім такої речі, як мотор до мопеду, тому суд виключає даний обєкт поділу за недоказаності його існування. Враховує на підставі наданих у справу товарних чеків, квитанцій, накладних та договору на виконання робіт з виготовлення метало пластикових вікон скориговану вартість майна, обліковує наявне майно, що є визначеним згідно наданих списків отриманого майна [PERSON], враховуючи, що більша частина, що була обєктом спільної сумісної власності втрачена чи відчужена сторонами у спорі, те, що сторони у справі не заявляли вимог щодо експертної оцінки майна, неможливості представлення такого майна на експертизу через його відсутність та втрату, суд вважає майном спільної сумісної власності подружжя [PERSON], що можливо поділити, зваживши на часткову недоведеність позивачкою [PERSON] вартості майна на підставі письмових доказів, але яка є загально прийнятною у вжитку саме таке: - Мопед, вартістю 3500 гривень, підтвердженою накладною №121 від 24.04.2004 року торгового підприємства, - Водонагрівач «Арістон» вартістю 1500 грн., підтверджений товарним чеком №169002 від 21.06.2014 року, - Газонокосилку ручну, вартістю 200 грн., підтверджену товарним чеком від 01.07.2013 року ПП [PERSON], - Пральну машину, вартістю 3500 грн. 00 коп. за погодженням сторін, - Микрохвильову піч, вартістю 1000 грн. 00 коп. - Телевізор «SHARP», вартістю 600 грн., підтверджений товарним чеком №25 від 30.12.2006 року, ПП [PERSON], - Башту для поливу, вартістю 600 грн. 00 коп. - Свердловина, вартістю 1750 гривень, - Газова плита, вартістю 1000 грн. 00 коп., підтвердженого товарним чеком від 05.07.2010 року ПП [PERSON] - Таганок, вартістю 200 грн. 00 коп. - Таганок, вартістю 200 грн.00 коп. - Витяжку, вартістю 400 грн. 00 коп. - Електрочайник. вартістю 400 грн. 00 коп. - Супутникову антенну з тюнером, вартістю 1100 грн. 00 коп. - Здійснений ремонт ванної кімнати, вартістю 1500 грн. 00 коп. підтвердженого товарними чеками ПП «Грибакова» від 21.06.2014 та 22.07.2014 року на придбання будівельних матеріалів. - Електрозварювальний аппарат «Кайзер», вартістю 200 грн. 00 коп., підтвердженого товарним чеком від 05.06.2011 року ПП «[PERSON], - Шафа, вартістю 400 грн. 00 коп - Вікна металопластикові. З шт., вартістю 2190 грн. 00 коп., підтвердженого заказом №3247 від 31.05.2014 року на їх виготовлення - Холодильник, вартістю 2500 грн. 00 коп. - Ліжко з матрацом, вартістю 3000 грн. 00 коп., підтвердженого накопичувальним талоном №27633 від 01.11.2008 року ТП «Партнер» - Пилосмок, вартістю 1300 грн. 00 коп. - Праску, вартістю 350 грн. 00 коп. - Електромясорубку. вартістю 700 грн. 00 коп. - Духовку електричну, вартістю 600 грн. 00 коп. - Драбину металеву, вартістю 400 грн. 00 коп. - Телевізор, вартістю 800 грн. 00 коп. Таку вартість майна суд бере до уваги виходячи із первинних позовних вимог за заявою [PERSON], із заяви [PERSON] за зустрічними позовними вимогами, актом, складеним представниками Павлівської сільської ради та двом наданим у справу спискам щодо наявного майна у сімї [PERSON] під час добровільного його розподілу та отримання його однією із сторін спору 30.11.2014 року та 02.12.2014 року [PERSON]. Згідно з актом від 30.11.2014 року, складеному секретарем Павлівської сільської ради Чаплинського району [PERSON], сільським депутатом [PERSON], [PERSON] забрала наступні речі у [PERSON]: холодильник, ліжко металеве 2-х спальне, пило смок, електро праску, електро мясорубку, духовку електричну, драбину, телевізор. Крім того, згідно списку від 30.11.2014 року за підписом свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] забрала у [PERSON] 2-х спальне ліжко, 12 найменувань одежі, полове покриття 2 шт., коврики 2 шт., подушки 3 шт., письмовий стіл, стула деревяні 2 шт., стула мякі 2 шт., драбину, праску, полове покриття 2.5х3 м. 2 шт., гардероб 3-х дверний, диван червоний, шафу одно дверну, пило смок, тумбочка двух двірну, стіл, телевізор, стінку, журнальний столик, 2-х спальний матрац, кровать диван, крісло 2 шт. Крім того, згідно списку від 02.12.2014 року за підписом свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] забрала трюмо 1 шт., спортивний велосипед 1 шт., холодильник «Індезит» 1 шт., мясорубка електрична 1 шт., духовка електрична, літній душ, сервант, 50 голів курей, 1 тонну вугілля, 1.5 тони зерна. Суд із визначеного списком даного майна до обліковує до сумісно нажитого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя спортивний велосипед 1 шт. вартістю 1000 гривень, 50 голів курей на суму 2500 гривень із розрахунку 50 гривень за одну голову, 1 тонну вугілля, вартістю 2800 гривень та 1.5 тони зерна на суму 3000 гривень, виходячи із загально визнаної його вартості, яке [PERSON] не зазначила у своїй позовній заяві, але визнала у судовому засіданні як майно що перебувало у сімї [PERSON], тобто є спільною сумісною власністю. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вважають безспірним встановлені дані факти та не заперечують проти залишення отриманого [PERSON] майна, що є їх сумісною власністю, за виключенням того, що [PERSON] отримала з дозволу [PERSON] як її особисте майно, наявне у неї до шлюбу а також, що сторони надають свою згоду на присудження грошової компенсації у вартості майна, яке залишилося у власності відповідача [PERSON], що є їх сумісною власністю. При цьому суд враховує, що у справу додані [PERSON] накладні та інші фіскальні чеки з придбання майна, а саме щодо дійсної вартості мопеду -3500 гривень, вартості металопластикових вікон 2190 гривень, газоно косилки ручної 200 гривень та зварювального апарату 200 гривень є безспірними доказами. За таких, визначених сторонами та судом обставин, суд бере до уваги, що подружжям [PERSON] під час шлюбу було придбане наступне майно, що підлягало розподілу між сторонами в натурі, виключеним із загального його обрахування як майна, що є власністю кожного із них, придбаного до укладення шлюбу, а також виходячи з того, що на час розгляду справи майно [PERSON] не існує у звязку з його реалізацією разом із належним йому будинком по вул.. Терешкової, 29 в селі Павлівка Чаплинського району. Також суд враховує, що свідки у справі достеменно не зазначили про наявність того чи іншого майна у сторін, його вартості, заявивши про його ймовірну наявність до укладення шлюбу та придбаного під час шлюбних стосунків подружжя [PERSON]. Таким чином, розподілу сумісно нажитого майна під час шлюбу [PERSON] підлягає: - Мопед, вартістю 3500 грн., - Водонагрівач вартістю 1500 грн., - Газонокосилку ручну, вартістю 200 грн., - Пральну машину, вартістю 3500 грн., - Микрохвильову піч. вартістю 1000 грн., - Телевізор, вартістю 1200 грн., - Телевізор, вартістю 600 грн., - Башта для поливу, вартістю 600 грн., - Свердловина, вартістю 1750 грн., - Газова плита.вартістю 1000 грн., - Таганок, вартістю 200 грн., - Таганок, вартістю 200 грн., - Витяжку, вартістю 400 грн., - Електрочайник. вартістю 400 грн., - Супутникова антенну з тюнером, вартістю 1100 грн., - Кошти на ремонт ванної кімнати- 1500 грн., - Електрозварювальний апарат, вартістю 200 грн., - Шафа. вартістю 400 грн., - Вікна металопластикові. З шт., вартістю 2190 грн., - Холодильник, вартістю 2500 грн., - Ліжко, вартістю 3000 грн., - Пилосос, вартістю 1300 грн., - Праску, вартістю 350 грн., - Електром»ясорубку. вартістю 700 грн., - Духовку електричну, вартістю 600 грн., - Драбину металеву, вартістю 400 грн., - Телевізор, вартістю 800 грн. - спортивний велосипед, вартістю 1000 гривень, - 50 голів курей на суму 2500 гривень, - 1 т. Вугілля на 2800 гривень, - 1.5 тон зерна на 3000 гривень, а всього на 40390 гривень. Суд враховує, що подружжя [PERSON] частково під час шлюбу розділили дане майно з урахуванням потреб сторін та інших обставин, але поділ не був рівноцінним, тому майно, що є спільною сумісною власністю, підлягає поділу.

Outcome: partial