Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2013 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, це призвело до того, що протягом шести місяців позивачка та відповідач проживають окремо, не спілкуються взагалі, в тому числі і засобами зв'язку, спільного господарства не ведуть, спільних інтересів не мають, не підтримують подружніх стосунків, за таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, допомоги на утримання їхньої дитини добровільно відповідач не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, так як працевлаштований неофіційно, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1200,00 гривень щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття дитини та судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати, так як на примирення не згідна, просить позов задоволити, аліменти стягувати з 01 січня 2018 року, так як до того відповідач надавав кошти добровільно. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення рішення у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, так як на примирення не згідний, проти задоволення позову не заперечив. В разі неявки позивачки не заперечив проти винесення рішення у її відсутності. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін, на підставі наявних документів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння та сімейних стосунків між ними немає, на примирення не згідні, постійної матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, працює, працевлаштований неофіційно, інших утриманців немає, доказів, які б це спростовували суду не надано, суд вважає, що позов, з урахуванням заяви позивачки про стягнення аліментів з 01 січня 2018 року, підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання дитини в сумі по 1200 гривень щомісячно. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а сам: стан здоров'я відповідача і дитини, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дитини, а також визнання позову відповідачем і згоду на стягнення з нього саме такої суми аліментів, про що він зазначив у своїй заяві. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним і відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її належному утриманню. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду та сплачений позивачкою судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу.

Outcome: approved