Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що між [PERSON] та ТДВ СК «Альфа Гарант» було укладено Договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №АЕ - 3033433, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ВАЗ», д/н М0245ІК. 16.01.2016 року, [PERSON], керуючи вищевказаним автомобілем, здійснив зіткнення з іншім автомобілем [NUMBER]. Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2016 року відповідача було визнано винним у настанні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КпАП України. На виконання своїх зобовязань, після дослідження всіх наданих документів, Страховиком було виплачено страхове відшкодування у розмірі 2036,07грн. Так як [PERSON], всупереч вимог ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було належним чином у встановлений законом строк повідомлено ТДВ СК «Альфа Гарант» про настання дорожньо транспортної пригоди, оскільки відповідач самовільно залишив місце пригоди, позивач як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право відшкодування матеріальної шкоди в регресному порядку. Так, позивач звернувся до відповідача з вимогою відшкодувати страхову виплату здійснену потерпілому у вказаній ДТП [PERSON], однак така вимога залишилася без відповідного реагування. У звязку з цим, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа Гарант» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 2036,07грн., а також сплачений позивачем судовий збрі в розмірі 1762грн. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 16.01.2016 року по вул. Вузька, 89 в м. Ужгород, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], порушуючи вимоги п. 10.9 та п.13 ПДР, здійснив наїзд на стоячий транспортний засіб автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наявної в матеріалах справи Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2016 року вбачається, що громадянина [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за результатами вказаної дорожньо транспортної пригоди та накладено стягнення в розмірі 340грн. Окрім того, судом встановлено, що після скоєння вказаного вище події [PERSON] залишив місце дорожньо транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 «а.б.в.д» ПДР, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2016 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України (залишення місця дорожньо транспортної пригоди). Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно правова відповідальність [PERSON], повязана із експлуатацією належного йому транспортного засобу, була застрахована за полісом №АЕ - 3033433 від 22.04.2015 року ТДВ СК «Альфа Гарант» обовязкового страхування такої відповідальності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даного полісу. Оскільки, цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа Гарант», після факту автопригоди, потерпілим [PERSON] було подано заяву про бажання отримати страхове відшкодування в межах страхового ліміту та у звязку з цим надано вичерпний перелік необхідних документів. З наявного в матеріалах справи Звіту №80-D/19/3 від 31.03.2016 року, складеного за замовленням ТДВ СК «Альфа Гарант» вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу HYUNDAI Trajet, д/н [NUMBER] становить 2073,95грн. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, що ТДВ СК «Альфа Гарант» було прийнято рішення про виплату та виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 2036,07грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Страхового акту №ЦВ/16/0252, Розрахунком про здійснення такої виплати та також Платіжним дорученням №22060 від 25.04.2016 року. Відповідно до п.п.г п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у стоки і за умови, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Зокрема, у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники ДТП зобовязані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово повідомити страховика, з яким було укладено Договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності, про настання дорожньо транспортної пригоди, встановленого МТСБУ зразка, а також надати відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, свої контакти. Однак, судом встановлено, що всупереч вимог ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» гр. [PERSON] не було повідомлено ТДВ СК «Альфа Гарант» про настання дорожньо транспортної пригоди. Згідно вимог ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З наявної в матеріалах справи Регресної вимог №03/1469 від 25.05.2018 року вбачається, що позивач звертався до відповідача [PERSON] з вимогою відшкодувати в регресному порядку заподіяну шкоду в розмірі 2036,07грн. за порушення вимог п.п.33.1.2\~п.33.1\~ст.33\~ЗУ «Про\~обовязкове страхування\~цивільно \~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів». Однак, така залишилася без відповідного реагування. У відповідності до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, а із відповідача [PERSON] стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 2036,07грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved