Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис /№2794/. В сім'ї у шлюбі народилась дитина- [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, покликаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач не піклувався про створення сім'ї в доброзичливій сприятливій морально-спихологічній атмосфері. З його ініціативи між сторонами постійно виникали сварки. Відповідач не дбав про побудову сімейних відносин на засадах взаємної поваги. Подружні відносини між сторонами припинені з вересня 2015 року, з цього часу сторонами разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Донька залишилась проживати з позивачкою. Вважає, що шлюб існує формально. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, окрім того, визначити місце проживання дитини за позивачем. А тому, просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, дала аналогічні пояснення вищенаведеним, просить шлюб розірвати та визначити місце проживання з матір'ю. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи,подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. На підставі ст. 169 ЦПК України суд дійшов висновку, що слід проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачка та її представник не заперечили. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім'ї, примирюватись позивачка не бажає, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому їх шлюб з відповідачем слід розірвати. Щодо вимог про місце проживання та виховання дитини з матір'ю- [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, «Для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення», враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог позивача щодо визначення місця проживання дитини- [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] - слід відмовити.

Outcome: partial