Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.2007 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0201/0307/71-221 від 23.03.2007 року був укладений іпотечний договір, за яким в іпотеку було передано квартиру, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Словацького, 15/8. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до [PERSON] за кредитним договором та договором іпотеки. Вказує, що у звязку із грубим порушенням відповідачем умов кредитного договору, ТзОВ «Факторингова компанія [PERSON]» в позасудовому порядку врегулювало питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та 03.11.2015 року набуло права власності на квартиру, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Словацького, 15/8. Однак, на даний час товариство не може скористатись своїм правом щодо володіння, користування та розпорядженням своїм майном, оскільки відповідач перешкоджає у вільному доступі до квартири, продовжує проживати у ній, в добровільному порядку відмовляється залишити спірне приміщення. У звязку з чим, просив суд усунути перешкоди у реалізації права володіння, користування та розпорядження квартирою, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Словацького, 15/8, шляхом надання постійного безперешкодного доступу до спірного майна та визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом, а також стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце слухання повідомлялася судом належним чином. Заяви про розгляду справи у її відсутності не подала. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Словацького, 15/8 (а.с. 7). Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, як слідує із позовної заяви та актів перевірки/огляду майна, у спірній квартирі проживає відповідач і перешкоджають позивачу у вільному доступі до неї (а.с. 12-13). Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - у зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для відмови в позові про захист права позивача та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2756,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved