Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Сторони з 28 серпня 2016 року до 12 серпня 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільного сина, позивач заявила до суду вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини від заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення сином повноліття. Крім того, позивач просила стягнути з [PERSON] на підставі ст. 84 СК України на її утримання 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що з 28 серпня 2016 року проживала із відповідачем у незареєстрованому шлюбі. 10 травня 2017 року у них народився син - [PERSON]. На даний час вона із сином понад місяць проживають окремо від відповідача, припинено спільне господарство. Утримання та догляд сина вимагають значних затрат, вона на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має будь-яких джерел доходу, крім допомоги батьків і «дитячих» грошей. За період з народження дитини і станом на сьогоднішній день відповідач надав їй матеріальну допомогу півтори тисячі гривень на хрещення дитини. Їй відомо, що відповідач є працездатним, не має інших утриманців, а тому може надавати аліменти на сина у розмірі ? частини від заробітку та на її утримання до досягнення сином трирічного віку в сумі 1000 гривень щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема, розмір аліментів на дитину просив визначити як 500 гривень щомісячно, а вимогу про утримання на позивача не визнав взагалі через відсутність можливості надання такого утримання. Суду [PERSON] пояснив, що припинив подружні стосунки з [PERSON], оскільки зрозумів, що вона не бажає з ним жити. Яку допомогу міг, таку й надавав на утримання сина. В даний час він проживає з матірю і вимушений надавати їй матеріальну допомогу, оскільки у неї хвора одна рука. Суд розглянувши справу у судовому засіданні, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного: Із пояснень сторін у судовому засіданні слідує, що з 28 серпня 2016 року до 12 серпня 2017 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради № 170 від 29 серпня 2017 року (а.с. 6) доводиться і не заперечується відповідачем, що син проживає біля матері в с. Попелюхи Мурованокуриловецького району і знаходиться на її утриманні. За таких обставин вимога позивача про стягнення аліментів на дитину є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Нормами Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що дитина сторін перебуває на утриманні позивача. З позовної заяви та пояснень відповідача у суді слідує, що відповідач офіційно не працевлаштований, [INFO], він не має протипоказань до роботи, не має інших, крім спільного з позивачем сина, утриманців. За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, буде визначення розміру аліментів як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісячно. Позивач [PERSON] в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В той же час, за нормами сімейного законодавства статус дружини та чоловіка особи набувають після державної реєстрації шлюбу. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, а проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя (частини 1 і 2 ст. 21 СК України). Лише шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку має дружина, тобто жінка, яка перебуває у шлюбі. Сімейний кодекс не містить норми, яка зобовязувала би того, хто записаний батьком дитини, утримувати жінку, з якою він не перебуває у шлюбі. Таким чином, ця частина позовної вимоги [PERSON] є необґрунтованою і безпідставною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що\~ якщо\~ позивача,\~ на\~ користь\~\~ якого\~\~ ухвалено\~\~ рішення, звільнено від сплати судового збору,\~ він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи\~ відхиленої\~ частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 31 серпня 2017 року.

Outcome: partial