Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №001-20111-260713 від 26.07.2013 в сумі 16148,24 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 26 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-20111-260713. Згідно умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 11031,71 грн., а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти до 25 липня 2016 року. Однак відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернув кредитні кошти у строк, визначений договором. Разом з тим, 27 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №409/К, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Відповідач станом на 14.05.2021 року має заборгованість в загальному розмірі 16148,24 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8666,12 грн., прострочених відсотків за користування кредитом у сумі 5016,48 грн., 3% річних у сумі 769,98 грн., інфляційних витрат у сумі 1695,66 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце повідомлений. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклав кредитний договір №001-20111-260713. За умовами договору споживчого кредиту банк надав відповідачу кредит у розмірі 11031,71 грн. зі сплатою 0,01 % річних строком на 36 місяців. Відповідно до п. 4 Договору відповідач зобов`язувався погашати кредитну заборгованість щомісячно не пізніше 26 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 453,00 грн. на відкритий Банком рахунок. 27.04.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №001-20111-260713 від 26 липня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Згідно витягу з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу №409/К від 27 квітня 2018 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість відповідача станом на 14 травня 2021 року складає 13682,60 грн., з яких: прострочена заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8666,12 грн. та прострочені відсотки за користування кредитом в розмірі 5016,48 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У відповідно до положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушувались умови укладеного договору із своєчасного повернення суми споживчого кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед ПАТ «Дельта Банк» в сумі 13682,60 грн. до моменту відступлення права вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» 27 квітня 2018 року. Крім того, у позовній заяві ТОВ «Росвен Інвест Україна» ставить питання про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 769,98 грн та інфляційних витрат в розмірі 1695,66 грн. Вирішуючи дане питання, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №001-20111-260713 від 26 липня 2021 року станом на 14 травня 2021 року складає 16148,24 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8666,12 грн., прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 5016,48 грн., 3% річних в розмірі 769,98 грн., інфляційних витрат в розмірі 1695,66 грн. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором у розмірі 16148,24 грн. є обґрунтованими. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved