Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до суду з позовом, який в подальшому уточнило, до [PERSON], Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, треті особи Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 6 вересня 2007 р. між [PERSON] (далі відповідач-1) та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11203787000, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 435 доларів США, який зобов'язався повернути до 5 вересня 2014 р. із сплатою 12 % річних. З метою забезпечення виконання зобовязань, встановлених кредитним договором, між [PERSON] та банком укладений договір застави № 11203787000/3 від 6 вересня 2007 р. Предметом застави виступив автомобіль марки ЗАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 р. АКІБ «УкрСиббанк» змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». В свою чергу, 20 квітня 2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу за № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. Вказує, що оскільки відповідач-1 не виконує належним чином умови кредитного договору протягом тривалого часу у нього утворилася заборгованість перед новим кредитором, однак позивач не має можливості реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом продажу переданого йому заставного майна, у зв'язку з наявними арештами на вказаний автомобіль. Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», та Закону України «Про виконавче провадження», позивач просив скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 4 вересня 2014 р. за виконавчим провадженням №19894231; зняти арешт (обтяження), заборону на відчуження та виключити з розшуку автомобіль марки ЗАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], які накладені постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 4 вересня 2014 р. за виконавчим провадженням № 19894231; скасувати постанову Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 48307973, якою накладено арешт (обтяження), заборону на відчуження, та оголошено в розшук автомобіль марки ЗАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER]; зняти арешт, заборону на відчуження та оголошення у розшук автомобіля марки ЗАЗ, які накладені постановою Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 48307973. Від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності. В заявах представник позивача зазначив, що не заперечує проти прийняття заочного рішення (арк. справи 174, 186 187). Відповідач-1 [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявлявся, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями. Проте, конверти з судовими повістками повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову відповідача-1 отримати поштове відправлення у поштовому відділенні. Причини неявки у судові засідання відповідач-1 суду не повідомляв. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності відповідач-1 суду не надавав. Представник відповідача-2 Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області у судове засідання неодноразово не зявлявся, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленням, причини неявки не повідомляв. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача-2 суду не надавав. Представник третьої особи-1 Заводського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява, в якій він просить вирішити дану справу на розсуд суду за його відсутності (арк. справи 209, 230). Представник третьої особи-2 Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином рекомендованим листом з повідомленням, причину неявки не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник третьої особи суду не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 037526, виданого 5 вересня 2007 р. РЕВ МРВ ДАІ № 3 при УМВС України в Запорізькій області на праві власності належить автомобіль ЗАЗ, модель ТF699Р, 2007 року випуску, номер кузова Y6DТF699Р7W358634, державний реєстраційний номер [NUMBER] (арк. справи 15, 38). Вказане підтверджується також листом Регіонального сервісного центру в Запорізькій області від 24 червня 2016 р. за № 31/8-1713 (арк. справи 171 172). 6 вересня 2007 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який в подальшому було перейменовано в ПАТ «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 11203787000, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 435 доларів США, який зобов'язався повернути до 5 вересня 2014 р. із сплатою 12 % річних (арк. справи 7 10). З метою забезпечення виконання усіх грошових зобовязань за кредитним договором № 11203787000 від 6 вересня 2007 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір застави транспортного засобу № 11203787000/З (арк. справи 1114). Предметом застави є автомобіль марки ЗАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 1.1 договору застави передбачено, що за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 42\~600,00 гривень. Застава зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним Витягом з цього Реєстру № 14298539 від 07.09.2007 (арк. справи 2627). Обтяжувачем майна зазначений АКІБ «УкрСиббанк». 20 квітня 2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу за № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості, у тому числі, за вищезазначеним кредитним договором (арк. справи 5460). Відтак, на підставі вказаного договору факторингу та положень ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про заставу», ч. 2 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, укладеного з [PERSON] З листа Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 10.10.2016 № 22267 випливає, що згідно з витягом № 48194354 від 29.10.2015 зареєстрована застава рухомого майна згідно договору застави транспортного засобу № 11203787000/3 від 06.09.2007. Предметом застави є автомобіль ЗАЗ TF легковий, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], обтяжувачем є ТОВ «Кредекс Фінанс» (арк. справи 205206). Оскільки відповідач-1 не виконував належним чином умови кредитного договору протягом тривалого часу за ним рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 355 376,48 гривень, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (арк. справи 19 25). Як вказує позивач, під час звернення ТОВ «Кредекс Фінанс» до нотаріуса для вчинення виконавчого запису на договорі застави, нотаріус повідомив позивача про наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна записів про інші обтяження (арешти) заставленого майна. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49131330 від 10.03.2016 у цьому Реєстрі, крім застави транспортного засобу, зареєстровані ще й інші обтяження майна [PERSON], зокрема, арешт рухомого майна на підставі постанови Заводського ВДВС Запорізького МУЮ від 04.09.2014, зареєстровано 24.09.2015 (арк. справи 2830). Дійсно, судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 4 вересня 2014 р. накладено арешт на все рухоме майно [PERSON] в межах виконавчого провадження № 19894231, щодо примусового виконання виконавчого листа №1-279, виданого 7 травня 2010 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя на виконання вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2009 р. (арк. справи 207). Крім того, постановою старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 24 листопада 2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 48307973 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] з метою забезпечення виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7098/14-п у справі про адміністративне правопорушення в частині стягнення судового збору у розмірі 36,54 гривень (арк. справи 184). З листа Регіонального сервісного центру в Запорізькій області від 24 червня 2016 р. за № 31/8-1713 випливає, що згідно оперативних даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України (відповідно до карток обліку в базі даних «Арешт»), станом на 22 червня 2016 р. на автомобіль ЗАЗ TF699P, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, кузов Y6DTF699P7W358634, який зареєстрований за. [PERSON] накладено арешт (заборони відчуження), зокрема, Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 48307973 (арк. справи 171 172). ТОВ «Кредекс Фінанс» звертався до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції із заявами про зняття всіх обтяжень (арештів, заборони відчуження та розшуку), однак не отримавши позитивного результату, звернувся до суду з даним позовом (арк. справи 42 44, 45 47). Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з вимогами статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до частин першої та шостої статті 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Як передбачено частиною третьою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Як встановлено судом, заставне майно автомобіль, на який накладено арешт, на даний час належить відповідачу [PERSON], а заставодержателем є позивач ТОВ «Кредекс Фінанс». Арешт, накладений державними виконавцями на майно, заставодержателем якого є позивач, перешкоджає йому в реалізації його права на задоволення вимог кредитора шляхом продажу переданого йому заставного майна. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (який втратив чинність але діяв на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено випадки зняття арешту з майна державною виконавчою службою. Відповідно до частини пятої вказаної статті Закону в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 1 березня 2016 р. виконавчий лист № 1-279, виданий 7 травня 2010 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя про конфіскацію на користь держави майна повернуто стягувачеві у звязку з відсутністю майна у боржника (арк. справи 208). При цьому, з листа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 листопада 2016 р., наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів, випливає, що до матеріалів кримінальної справи № 1-279/09р. за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України долучено виконавчий лист, виданий 4 березня 2010 р. на конфіскацію по вищевказаному вироку у [PERSON] всього особисто йому належного майна в дохід держави. Постановою головного державного виконавця Лукянчук О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 червня 2010 р. повернуто виконавчий лист № 1-279/09р. до Заводського районного суду м. Запоріжжя з висновком, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (арк. справи 226). Таким чином, оскільки право застави виникло 7 вересня 2007 р., тобто до прийняття судом відповідних рішень та накладення арештів в межах виконавчих проваджень, а виконавчі документи були повернуті стягувачам (тобто, виконавчі провадження не були закінчені), суд дійшов висновку що вимоги заставодержателя в частині зняття арешту з заставного майна та заборони на його відчуження є законними та обґрунтованими. Що стосується іншої частини позовних вимог про виключення автомобіля з розшуку, то згідно з листом відділу Управління превентивної діяльності ГУНП в Запорізькій області від 3 листопада 2016 р. за № 2557вх/08/04-5/10-2016, транспортний засіб марки «ЗАЗ ТF699Р», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], станом на 3 листопада 2016 р. в розшуку не перебуває. Відтак, позовні вимоги в частині виключення з розшуку вказаного автомобіля задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про скасування постанови Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 4 вересня 2014 р. по виконавчому провадженню №19894231 та скасування постанови Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції по виконавчому провадженню № 48307973 задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Для вимог про оскарження постанов державних виконавців передбачений інший порядок їх розгляду та вирішення відповідно до глави VII ЦПК України. Крім того, вимоги про скасування постанов державного виконавця про накладання арештів не узгоджуються зі способами захисту цивільних прав, визначених у статті 16 ЦК України. Також слід зазначити, що вказаними постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження не було арештовано конкретне майно автомобіль, що є предметом застави, а було накладено арешт та заборону відчуження на все майно боржника в межах суми стягнення. Оскільки предметом спору у даній справі є конкретне майно автомобіль ЗАЗ, модель ТF699Р, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тому підстав для скасування арештів всього майна боржника немає. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині зняття арешту та заборони відчуження вказаного автомобіля. На підставі викладеного,

Outcome: partial