Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 03 серпня 2012 року. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 2\~тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконав. Станом на 31 липня 2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 5\~907 гривень 80 копійок, в тому числі: 1985 гривень заборгованість за кредитом, 3165 гривень 29 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина), 257 гривень 51 копійка штраф (процентна складова). Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 38). Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 29 вересня 2015 року та 15 жовтня 2015 року, не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи (а.с. 47, 50), не повідомив суд про причину неявки, не надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 03 серпня 2012 року (а.с. 5). Предметом договору є кредит в сумі 2\~тисячі гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с. 5). Невідємною частиною Договору є Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідач своїм підписом підтвердив, що заява разом із Памяткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 5). Відповідно до 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг [PERSON] надав свою згоду Банку за власною ініціативою установлювати та змінювати кредитний ліміт та встановлювати будь-який розмір кредитного ліміту. Позичальник зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 26). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку, позичальник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку (зворот а.с. 26). Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодився про що ствердив своїм підписом у заяві (а.с. 5). Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4) доведено, що відповідач позичальник [PERSON], своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості та тривалий час не виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Зокрема, із наданого розрахунку вбачається, що останнє погашення кредиту позичальник здійснював 23 вересня 2012 року (а.с. 4). Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 1985 гривень підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. За користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірах передбачених «Тарифами Банку» із розрахунку 360 календарних днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою (зворот а.с. 29). Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору (а.с. 13). А тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картрахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Базова ставка за користування кредитом у місяць, відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» становить 3,0 % або 36 % у рік (а.с. 6). Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Розрахунком заборгованості (а.с. 4) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і до моменту звернення Банку в суд із цим позовом допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 3\~165 гривень 29 копійок. Пунктом 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (257 гривень 51 копійка) (а.с. 6, зворот а.с 27). Умовами договору передбачено, що власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобіганню винекненню Овердрафту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] починаючи із вересня 2012 року не слідкує за витратами по кредитній картці, в результаті чого у нього утворилась заборгованість на загальну суму 5\~907 гривень 80 копійок. \~Отже, у разі \~невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку позичальник зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому \~числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити \~винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до [PERSON] є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону. Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем Заяви (а.с. 5) (ст. 627 ЦК України). Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором, не погашає заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України та п. 2.1.1.12.11 Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 30), Банк - позивач у справі має право \~в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, \~вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у визначеній банком частині. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 19), які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг (зворот а.с. 11) передбачено, що у випадку незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 03 серпня 2012 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. Відповідач, у свою чергу, не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку та до вересня 2012 року користувався карткою, зокрема здійснював погашення кредиту. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до серпня 2016 року. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved