Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом, в якому просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML700/254/2005 від 09.09.2005 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за позивачем права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № PML-700/254/2005 від 09.09.2005 року, а саме: квартири № 146, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 35/81 (далі - Квартира) та належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 02.09.2005 року. Витрати, повязані зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки, стягнути з відповідача. Крім того, просить встановити початкову ціну предмета іпотеки, а саме квартири № 146, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 35/81, яка належить відповідачу, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на час продажу. Також, позивач просить з метою збереження предмета іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки, а саме Квартиру, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу від 02.09.2005, в управління позивача на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами; виселити відповідача та інших мешканців, які зареєстровані в Квартирі. В обґрунтування позову зазначив, що 09.09.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML700/254/2005, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 31250,00 доларів США строком до 09.09.2020 року. Банк свої зобовязання виконав, надавши відповідачу кошти, а відповідач, в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором. Відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 12.12.2013 року складає 932892,99 грн., з яких: по тілу кредиту 22569,00 доларів США (за курсом НБУ станом на 12.12.2013 року складає 180394,01 грн.), по нарахованим та не сплаченим відсоткам 20228,12 грн., пеня 732270,86 грн. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю № б/н, згідно якого позивач прийняв на себе зобовязання за кредитним договором № ML700/254/2005 від 09.09.2005 року. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідача за Кредитним договором № ML700/254/2005 від 09.09.2005 року, був укладений договір іпотеки № PML-700/254/2005 від 09.09.2005 року, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу у іпотеку Квартиру. Вказана Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі продажу від 02.09.2005 року. Сторони у судове засідання 16.06.2016 року не зявились. Представником позивача була надана суду заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав. Враховуючи необхідність розгляду справи протягом розумного строку та наявність вказаної вище заяви представника позивача, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення розгляду справи та розглядає її на підставі наявних доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Кредитного договору № ML700/254/2005, укладеного 09.09.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 31250,00 доларів США та зобов'язалась повернути кредит і сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання за договором. Цільове використання кредиту купівля нерухомого майна. Остаточною датою повернення кредиту є 09.09.2020 року. Умовами Кредитного договору № ML700/254/2005 передбачено, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована відсоткова ставка в розмірі 11,00 % річних. Також умовами п. 4.1.1. Частини № 2 Кредитного договору було встановлено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Пунктом 1.9 Кредитного договору № ML700/254/2005 передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Третіми особами своїх Боргових зобов'язань та/чи інших умов Кредитного договору. Крім того, 09.09.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PML-700/254/2005, відповідно до 1.1. якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобовязань, визначених у Кредитному договорі № ML-700/254/2005, Іпотекодавець цим надає Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру № 146, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 35/81. Вищевказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1094. Як вбачається з вищевказаного Договору Іпотеки від 09.09.2005 року, Квартира належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу від 09.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1090. Відповідно до ч. 1\~ст. 589 ЦК України\~у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 590 ЦК України\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами частини 1\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Представником позивача було надано суду пояснення, згідно яких відповідачем було здійснено відчуження Квартири на користь інших осіб, та заявлено клопотання про витребування доказів на підтвердження вказаної обставини, яке судом було задоволено. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 51762092 від 19.01.2016 року, за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 35/81 знаходяться нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 146-1-:-146-5 в літ. «А-9» загальною площею 44,2 кв.м. Вказані нежитлові приміщення перебувають у праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу від 27.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1828. Відповідно до Договору купівлі продажу нежитлових приміщень від 27.12.2010 року, укладеного між [PERSON] (Продавцем) та [PERSON] (Покупцем), [PERSON] передав у власність [PERSON] нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 146-1-:-146-5 в літ. «А-9» загальною площею 44,2 кв.м. Із змісту статті 3 вказаного вище Договору іпотеки вбачається, що Квартира, яка була предметом іпотеки, має реєстраційний номер 4438863. З вказаної вище інформаційної довідки № 51762092 від 19.01.2016 року вбачається, що під зазначеним вище реєстраційним номером 4438863 зареєстровано інше майно, а саме нежитлові приміщення першого поверху №№ 146-1-:-146-5 в літ. «А-9», які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 35/81, власником яких є [PERSON] З наданої суду копії постанови про визнання боржника банкрутом від 22.11.2010 року, винесеної господарським судом Харківської області, вбачається, що у зв'язку із визнанням ФОП [PERSON] банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та в тому числі знято заборону відчуження Квартири, накладену на підставі вказаного вище Договору іпотеки. Таким чином, з пояснень представника позивача, а також наданих суду доказів вбачається, що Квартира, яка була предметом іпотеки та обліковується за реєстраційним номером 4438863, станом на час звернення позивача з до суду з позовом переобладнана в нежитлові приміщення та не належить відповідачу. За таких обставин, оскільки станом на час розгляду справи відповідач не є власником Квартири, суд приходить до висновку, що позов пред'явлений до неналежного відповідача. Відповідно до ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. За таких обставин у суду відсутні підстави замінювати відповідача за власною ініціативою. Крім того, в позовних вимогах позивач просить встановити початкову ціну предмета іпотеки, а саме Квартири, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на час продажу. Проте, як неодноразово зазначалось Верховним Судом України, зокрема в постанові 07.10.2015 року, в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації повинна визначатись в грошовому вираженні. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed