Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - ТОВ «Вердикт Капітал», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 1) та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач 2) про стягнення боргу за Кредитним договором № 11174169000 від 22.06.2007 року, який складається із нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ, а також 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), що становить 289 615, 40 грн., з яких: нараховані 3 % річних - 58 385 грн.; нарахована пеня - 231 230,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.06.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «Вердикт Капітал», був укладений Кредитний договір №11174169000, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надав відповідачу 1 кредит в розмірі 30 600,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних. АКІБ «УкрСиббанк» належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти на загальну суму 30 600, 00 доларів США. Проте, внаслідок невиконання боржником зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, в нього утворилася заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, пені за порушення умов Кредитного договору та 3% річних. Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. [PERSON] , через свого представника у встановлені строки, подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а також застосувати позовну давність до заявлених вимог. Зазначав, що кредитний договір виконаний внаслідок виконання рішення суду про стягнення боргу, а також вказав, що відносно стягнення пені пройшли строки позовної давності. Крім того, вказав, що 3% річних не міг нараховувати позивач, оскільки за практикою Верховного Суду вказана складова відповідальності є інфляційним відшкодуванням, а кредитний договір визначений в іноземній валюті, відтак зазначена складова не підлягає нарахуванню. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник [PERSON] також не з`явився в судове засідання, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явився, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи наявні у матеріалах справи заяви представників сторін про розгляд справи у їх відсутність, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторін, за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено способи порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Як встановлено судом, між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк був укладений Кредитний договір № 11174169000 від 22.06.2007 року, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надав відповідачу 1 кредит в розмірі 30 600,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних. АКІБ «УкрСиббанк» належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 30 600,00 (тридцять тисяч шістсот) доларів США. З метою забезпечення належного виконання Кредитного договору №11174169000 від 22.06.2007 року, АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали Договір поруки №123058 від 22.06.2007 року, відповідно до якого останній прийняв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором №11174169000 від 22.06.2007 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до умов договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому договором. 22.10.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта-Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №11174169000 та Договором поруки №123058 від 22.06.2007 року. 25.09.2013 року АТ «Дельта банк», зверталося до [PERSON] з досудовою вимогою про погашення заборгованості, яка виникла за Договором кредиту №11174169000 від 22.06.2007 року, в якій було зазначено про порушення умов кредитного договору і що у випадку непогашення простроченої заборгованості позичальник буде зобов`язаний достроково повернути всю заборгованість. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені стст. 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. 17.03.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення у справі №761/822/14ц про стягнення заборгованості за Договором кредиту №11174169000 від 22.06.2007 року. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання, за яким було відкрито виконавче провадження №51988222. В рамках відкритого виконавчого провадження на підставі виданого виконавчого листа у справі №761/822/14ц [PERSON] виконав у повному обсязі рішення суду про стягнення боргу і виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним виконанням рішенням суду. Суд бере до уваги доводи представника відповідача 1 щодо неможливості стягнення пені, оскільки вона не могла нараховуватися після 25.09.2013 року - настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі внаслідок застосування механізму дострокового стягнення боргу на підставі досудової вимоги та подальшого стягнення боргу в судовому порядку, а та пеня, що була нарахована до цього часу була сплачена в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі судового рішення по справі №761/822/14ц. Вказані доводи співпадають з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), відповідно до яких, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Що стосується 3% річних, то суд зазначає, що з відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню сума грошових коштів в розмірі 29 385,15 грн. Суд самостійно розрахував суму боргу у вигляді 3% річних, які передбачені ст. 625 ЦК України, виходячи з суми основної заборгованості, яка була стягнута за заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року у справі №761/822/14 у розмірі 376 940 грн. Вказана сума розрахована за період з 24.06.2016 року по 28.01.2019 року. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial