Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 22.12.2012 року в розмірі 18411,49 грн., заборгованість з процентів у розмірі 1,38 грн., суму комісії у розмірі 2673,07 грн., а всього суму у розмірі 21085,94 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по кредитним договорам, а також сплачені судові витрати. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Так, Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та особою, яка значиться у договорі як [PERSON], був укладений кредитний договір №2002009667, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредиту сумі 19486 грн. строком до 22.12.2014року. 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н. Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №2002009667 від 22.12.2012 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором №2002009667 від 22.12.2012 року. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п. 1.2, з підпунктами), а також, сплатити відповідну плату за користування кредитом у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п. 1,4, 1.5 кредитного договору, з подпунктами). Згідно з п. 1.4.2 з підпунктами, частини 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів (додаток №1 до кредитного до говору). В порушення зазначених умов кредитного договору, а також, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Зобов'язання по кредитним договором відповідачем не виконані, зокрема, не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 17.06.2015 року заборгованість відповідача по тілу кредиту за кредитним договором № [NUMBER] від 22.12.2012 року складає 18411.49 грн. Згідно з п. 1.4 частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 1.1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Станом на 17.06,2015 року заборгованість відповідача по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 1.38 грн. Згідно з п. 1.4.4 кредитного договору, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Заборгованість зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає 2673.07 грн. Загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 22.12.2012 року складає 21085.94 грн. Відповідно до п. 1.5.4 кредитного договору. 4.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач мае право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором. У випадку невиконання позичальником умов вимоги про погашення заборгованості, банк мае право звернутися до відповідного суду з метою стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку (п. 1.5.6 кредитного договору). Внаслідок тривалого та систематичного невиконання Відповідачем його зобов'язань за Кредитним договором, заборгованість, що утворилася за Договором до цього часу не сплачена, що і є підставою для звернення з даним позовом до суду. Відповідач та його представник категорично заперечували проти позову. Так, [PERSON] надав пояснення суду, що ні він особисто, ні будь-яка особа за його дорученням ніколи не укладали ніякі договори кредитування з ПАТ «ОТП Банк», зокрема кредитний договір №2002009667 від 22.12.12 року. Жоден підпис, рукописні тексти виконані від його імені на документах, наданих Позивачем йому не належать і, взагалі, 22.12.12 року він був на своєму весіллі, реєстрація якого відбулась 20.12.15 року в м. Харкові. Суд, заслухавши пояснення Відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Позивачем до суду надано копію між кредитного договору №2002009667 від 22.12.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та особою, яка значиться у ньому як [PERSON], копію паспорту особи на імя [PERSON], копія договору купівлі-продажу № ВЗФТ-27523 від 22 грудня 2012 року, рахунок-фактуру, видаткову накладну на отримання товару, оплату якого було забезпечено зазначеним кредитним договором. Огляненням у судовому засіданні копії паспорту на імя [PERSON], наданого Позивачем та ориганалу паспорту [PERSON], наданого Відповідачем встановлено, що у копії паспорту, яку позивач надав до суду, міститься фотокартка із зображенням іншої особи, ніж на оригіналі паспорту [PERSON]. Крім того, надана позивачем копія паспорту не є фотокопією з оригіналу, оскільки розмір зображеного на ній паспорту є значно меншим ніж розмір самого паспорту. Також, на стор. 11 копії паспорту, наданої позивачем, відсутній штам про одруження, яке сталося 20 грудня 2012 року. Дослідженням у судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 641/10316/14ц судом встановлене, що позивач достовірно знав, що [PERSON] не укладав зазначених правочинів. Так, згідно листа від 11.07.13 року, копія з якого було долучено до матеріалів цієї справи ПАТ «ОТП Банк» ще 11 липень 2013 року ПАТ «ОТП Банк» повідомив [PERSON], що з питань замовлення товару було проведено внутрішню перевірку та планується направити заяву до правоохоронних органів, а згідно повідомлення Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 22.12.2014 року, матеріали по зверненню [PERSON] по факту направлені для організації подальшого розслідування до Голосіївського РВ КМУ ГУМВС в м. Києві. Отже, ще з липня 2013 року, ПАТ «ОТП Банк» було відомо, про те, що [PERSON] не вчиняв ані договору купівлі-продажу № ВЗФТ-27523 від 22 грудня 2012 року в місті Києві, ані договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 22 грудня 2012 року в місті Києві, що також повинно бути відомо і його правонаступнику за договором факторингу позивачу по цій справі. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно частини 5 цієї статті, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При укладанні договору купівлі-продажу № ВЗФТ-27523 від 22 грудня 2012 року в місті Києві та договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 22 грудня 2012 року в місті Києві були порушені частини 3 та 5 ст. 203 ЦК України. Так, [PERSON] не мав на меті нічого придбавати взагалі, отже, ці правочини не відповідають його волевиявленню. Також, жодних реальних наслідків цих правочинів для [PERSON] не настало і жодної його дії не було спрямовано на досягнення таких наслідків. З урахуванням наведеного, а також того, що я [PERSON] не вчиняв зазначених правочинів, здійснення підписів та рукописних написів у договорі купівлі-продажу № ВЗФТ-27523 від 22 грудня 2012 року в місті Києві та договорі про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 22 грудня 2012 року в місті Києві здійснені від його імені він заперечує не мною, то такі правочини не можуть вважатися такими, що вчинений ним. Згідно зі ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що в ході судового розгляду судом встановлено непричетність [PERSON] до укладання договору купівлі-продажу № ВЗФТ-27523 від 22 грудня 2012 року в місті Києві та договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 22 грудня 2012 року в місті Києві, то в задоволені позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід відмовити в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed