Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

ТзОВ «Факторингова компанія «Омега», уточнивши позовні вимоги, звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сколівський деревообробний комбінат» про передачу предмета іпотеки, а саме адмінбудинку під літ. А-2, загальною площею 714,4м2 по [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області, на який було звернуто стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса та за рішенням Господарського суду Львівської області, в управління шляхом передачі оригіналів правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки. Крім того, просить надати позивачу можливість безперешкодного доступу до предмета іпотеки шляхом передачі ключів до зазначеного адмінбудинку та кодів доступу до охоронної та пожежної сигналізації предмета іпотеки. Вказує, що приміщення предмету іпотеки використовується не за призначенням, що унеможливлює здійснення іпотекодержателем своїх законних прав, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повторно у судове засідання не з'явились, від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 264/ш, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1 160 000,00 гривень з процентною ставкою в розмірі 18,45 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 07.11.2022 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 14.11.2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] і ТзОВ «Сколівський деревообробний комбінат» було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно - нежитлову будівлю, адмінбудинок, під літ. А-2, загальною площею 714,4м2 по [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області, 82/100 частки якої належить [PERSON], 18/100 - ТзОВ «Сколівський деревообробний комбінат». Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.02.2011 року у справі про визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя за [PERSON] було визнано право власності на 41/100 частину предмета іпотеки, яка на даний час належить [PERSON] в порядку спадкування. Таким чином, на момент розгляду даної справи предмет іпотеки належить [PERSON] (41/100), [PERSON] (41/100) та ТзОВ «Сколівський деревообробний комбінат» (18/100). Варто зазначити, що відповідно до статті 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. 29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу, відповідно до якого відбулося відступлення/купівля-продаж права вимоги за кредитним договором № 264/ш, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло прав кредитора до [PERSON] 10.10.2013 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ТзОВ «Факторингова компанія «Омега» було укладено договір факторингу № 25/О, згідно умов якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 264/ш від 08.11.2007 року, а також усі права вимоги за зобов'язаннями, що забезпечують належне виконання боржником умов кредитного договору, в тому числі за договором іпотеки від 14.11.2007 року. 24.10.2013 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ТзОВ «Факторингова компанія «Омега» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні може відбутися шляхом передання первісним кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), внаслідок чого, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язанні за кредитним договором та договором іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Так, підставою передачі іпотечного майна в управління законодавець визначив, як наявність мети отримання продукції, плодів та доходів, так і необхідність в забезпеченні належного господарського використання іпотечного майна відповідно до його цільового призначення та з зазначенням умов управління відповідно до вимог Закону. З наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] від 16.04.2009 року вбачається, що пропонується звернути стягнення на нежитлову будівлю, адмінбудинок, позначений за планом земельної ділянки літ. А-2 загальною площею 714,4 кв. м., що знаходиться за адресою: Львівська обл., Сколівський район, [ADDRESS], що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Сколівський деревообробний комбінат» та [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань Боржника - [PERSON] перед ВАТ «Кредобанк» за кредитним договором № 264/ш від 08.11.2007 року. Крім того, в матеріалах справи наявна копія рішення Господарського суду Львівської області від 23.11.2011 року, з якого вбачається, що позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» були задоволені частково та звернуто стягнення на майно ТзОВ «Сколівський деревообробний комбінат», а саме 18/100 часток нежитлової будівлі під літ. А-2, загальною площею 714,4м2 по [ADDRESS] у м. Сколе Львівської області. Із змісту укладеного сторонами іпотечного договору, а саме пункту 5.3 вбачається, що іпотекодержатель, у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також закріплено положення про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Outcome: approved