Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» (далі ТОВ) 04 грудня 2020 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі ПКЕЕН), які діяли на момент виниклих правовідносин, працівниками ТОВ 17 квітня 2018 року було проведено технічну перевірку стану електричних приладів обліку і електроустановок за місцем проживання відповідача, а саме: буд. [ADDRESS] , під час проведення якої виявлено підключення електропроводки /мідь 0,75 мм2/ до електричної мережі енергопостачальника поза розрахунковим приладам обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку відключення. Точка самовільного підключення знаходиться на ввідному кабелі та електропроводкою будинку /накид/. Контролер мав можливість виявити порушення. За фактом виявленого порушення, відповідно до пункту 53 ПКЕЕН було складено в той же день акт. Посилаючись на те, що внаслідок самовільного підключення електропроводки до електричної мережі поза приладом обліку, відповідачем заподіяно матеріальні збитки в розмірі 1 560 грн. 42 коп. недооблікованої електричної енергії, просить стягнути з відповідача зазначену суму та судовий збір в розмірі 2\~102 грн. Представник позивача Андрєєв О.В. у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить справу розглянути за його відсутності заочно, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи як за місцем проживання так і за місцем реєстрації, не з`явилася у судове засідання без поважних причин і не повідомила причини неявки, тому суд вирішив відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст.280, ч.2 ст. 247 ЦПК України справу розглянути заочно та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до загальної картки /а.с.8-9/, договору про користування електричною енергією побутовим споживачем від 26 грудня 2012 року /а.с.40-41/, заяви - приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01 січня 2019 року /а.с.10/, позивач та відповідач у якості споживача електроенергії у буд. [ADDRESS] уклали договір на відпуску останній електроенергії у вказаному будинку, який є об`єктом споживання, а 01 січня 2019 року приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу /передачі/ електричної енергії. Працівниками ТОВ у кількості трьох осіб 17 квітня 2018 року була проведена технічна перевірка стану електричних приладів обліку та обстеження електропроводки у вищевказаному будинку, під час якої виявлено підключення до електричної мережі енергопостачальника електропроводки /мідь 0,75 мм2/ поза розрахунковим приладам обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку після відключення. Точка самовільного підключення знаходиться на ввідному кабелі та електропроводкою будинку /накид/. Контролер мав можливість виявити порушення, що є порушенням ПКЕЕН. На виконання вимог ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» /далі Закон/ та п. 48 ПКЕЕН, представниками енергопостачальника за участю [PERSON] складено акт про порушення № 002686 від 17 квітня 2018 року (а.с.12-16) та акт про усунення порушень ПКЕЕН від 17 квітня 2018 року (а.с.17), яке було усунуто на місці та повідомлено споживачу електроенергії про дату засідання комісії - 16 травня 2018 року. На підставі акта про порушення здійснено нарахування вартості електричної енергії, яка не була облікована, на загальну суму 1 560 грн. 42 коп. (а.с.22). Відповідно до протоколу № 63 від 16 травня 2018 року (а.с.20-21), комісія з розгляду акту № 002686 від 17 квітня 2018 року, на засіданні якої [PERSON] не з`явилася, визнала правомірність складеного відповідними особами акту про порушення споживачем ПКЕЕН і погодилася з розміром вартості не облікованої електричної енергії в сумі 1 560 грн. 42 коп. Згідно із ст. 1 Закону споживачами електроенергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю. Відповідно до ст. 26 Закону споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку, а також уповноважених осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, для здійснення державного енергетичного нагляду (контролю) за дотриманням вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб`єктів електроенергетики та споживачів енергії в порядку, визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Відповідно до ст. 27 Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією. Розмір відшкодування збитків обчислюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, яка діяла на момент виниклих правовідносин, (далі Методика № 562). Затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 ПКЕЕН також регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками, обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 37 ПКЕЕН енергопостачальник має право знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Згідно з п. 3 Методики № 562 щодо визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕН процедури в разі виявлення зазначених у ній порушень. Пунктом 3.1 Методики № 562 передбачено, що підставою для застосування її положень є виявлення таких порушень ПКЕЕН: 1) пошкодження або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування приладів обліку та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку); 2) пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр електропередавальної організації або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про збереження пломб, складеному в порядку, установленому ПКЕЕН, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування приладів обліку, установлення індикаторів та передачу на збереження приладів обліку електричної енергії, відповідних пломб та індикаторів; 3) пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об`єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів); 4) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку; 5) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку; 6) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника; 7) використання «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електричної енергії. Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії згідно з п.3.3 Методики № 562 здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості не облікованої електричної енергії; та за кількістю днів (розрахунковий період). Залежно від характеру виявленого порушення ПКЕЕН (п.п. 1-7 п. 3.1 Методики №562) добовий обсяг споживання електричної енергії визначається за формулами, які визначені пунктами 2.7, 3.4 та 3.6 цієї Методики. Кількість днів, яка береться для розрахунку обсягу самовільно спожитої електричної енергії, може становити шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, дванадцять місяців та три роки (пункт 3.3 Методики № 562). Згідно з п.п «а» п. 3.3 Методики №562 у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у п.п. 1-3 п. 3.1 цієї глави (у частині щодо пошкодження приладів обліку), кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок, враховується з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення. Якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об`єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки. Згідно з п. 2 ПКЕЕН технічна перевірка - виконання комплексу робіт із метою визначення відповідності стану засобу обліку та/або таврування, параметрів часових зон чи роботи керуючої програми; відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку цим Правилам та іншим нормативно-правовим актам; виявлення самовільного підключення, використання «штучного нуля», порушення роботи засобу обліку електричної енергії. Судом встановлено, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок при огляді будинку відповідача було виявлено самовільне підключення до електричної мережі поза приладом обліку прихованим способом. Для виявлення самовільного підключення до електромережі представники енергопостачальника проводили технічну перевірку електричних приладів обліку та електроустановок, а відтак підключення виявити візуально було можливо, про що вказано в акті про порушення від 17 квітня 2018 року та у протоколі засідання комісії Кремінського РЕМ від 16 травня 2018 року з розгляду акту про порушення споживачем ПКЕНН. Ураховуючи прихований спосіб підключення та проведення контрольного огляду від 20 серпня 2018 року технічного стану елетропроводки, суд приходить до висновку про те, що розрахунок завданих енергопостачальнику збитків, які нараховані позивачем відповідає п.п. «а» п. 3.3 Методики. Відповідно до п.п.1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Належними доказами, відповідно до ст.77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до ст.78 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79 вказаного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд погоджується з доводами позивача щодо незаконності дій відповідача. Тим більше, що останнім не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про їх обґрунтованість своєї позиції. Матеріали справи містять дані про направлення 29 травня 2018 року відповідачу протоколу комісії від 16 квітня 2018 року /а.с.25/, дії якої вона не оскаржила та добровільно не сплатила збитки, тому суд погоджується з доводами позивача про наявність вини відповідача у порушенні ПКЕЕН. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-4 цс11 від 06 листопада 2011 року і ця позиція не відступлена Великою Палатою Верховного Суду у рішеннях №800/559/17 від 22 березня 2018 року, № 9901/152/18 від 03 квітня 2018 року, № 9901/497/18 від 30 травня 2018 року, № 522/12901/17-ц від 06 лютого 2019 року. Обґрунтовуючи вищевказані висновки, суд посилається на практику Європейського суду з прав людини. Зокрема цей Суд вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції і може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п.23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто у зв`язку із задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2\~102 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved