Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] 10.03.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку - у розмірі ј частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням суду законної сили, і до досягнення зазначеною дочкою повноліття. Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 04.10.2018 року у цивільній справі № 456/1137/18, провадження № 2/456/907/2018, за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дітей, з відповідача на користь позивачки, починаючи 05.11.2018 року, щомісячно стягувалися аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та щомісячно стягуються аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину. У зв`язку із досягненням 03.12.2020 року зазначеним сином сторін повноліття, стягнення аліментів у зазначеному розмірі на нього припинилося. Позивачка стверджує, що на даний час розмір аліментів, у котрому такі стягуються на зазначену дочку, є недостатнім, а тому вважає, що є усі підстави для збільшення розміру сплачуваних ним аліментів на останню, шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку) відповідача. Відтак, позивачка просить на підставі ст. ст. 181-184, 192 СК України позов задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку 09.04.2021 року подав відзив на позовну заяву [PERSON] до нього про збільшення розміру аліментів на дитину шляхом зміни способу їх стягнення, у котрому просить у задоволенні зазначеного позову відмовити у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані відсутністю у матеріалах даної справи належних й допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану у бік покращення, або ж поліпшення стану його здоров`я після ухвалення Стрийським міськрайонним судом Львівської області 04.10.2018 року рішення у цивільній справі № 456/1137/18, провадження № 2/456/907/2018, за позовом [PERSON] до нього про збільшення розміру аліментів на дітей та набрання ним 05.11.2018 року законної сили. У свою чергу, відповідач зазначає про погіршення свого матеріального стану у зв`язку із звільненням його із посади водія автотранспортних засобів за місцем праці у фізичної особи-підприємця « [PERSON] », котре мало місце 13.01.2021 року, та, як наслідок, вимушеність проживання й утримання себе та членів сім`ї з тимчасових неофіційних заробітків. Крім того, відповідач вважає, що стягнення розміру аліментів на дочку саме у запропонований позивачкою спосіб у частці від доходу (заробітку) ще не свідчить поро те, що зазначений розмір аліментів буде більшим за той, котрий стягується у твердій грошовій сумі. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв та клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 24.03.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання у справі щодо її розгляду по суті - приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 26.04.2021 року, 10.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 26.04.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового судового засідання у справі щодо її розгляду по суті - приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 18.04.2021 року, 11.00 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду даної справи по суті з`явилась лише позивачка. Відповідач у таке судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких її прав [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, 24.10.2002 року між сторонами у справі Відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб, котрий рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 04.06.2013 року у справі № 456/443/13-ц, провадження № 2/456/652/2013, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (копія міститься у справі, а. с. 5), було розірвано. Вказане рішення суду 15.06.2013 року набрало законної сили. За час перебування у шлюбі у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 10.08.2007 року (копія мітиться у справі, а. с. 4), яка на даний час є малолітньою та потребує утримання. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 04.10.2018 року у цивільній справі № 456/1137/18, провадження № 2/456/907/2018, за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дітей (копія мітиться у справі, а. с. 8-9), з відповідача на користь позивачки, після зміни розміру, стягуються аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дочкою повноліття. Вказане рішення суду 05.11.2018 року набрало законної сили. Як вбачається з довідки КП «Управляюча компанія «Надія»» про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 09.02.2021 року за вих. № 486 (копія мітиться у справі, а. с. 10), малолітня дочка сторін по справі - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із позивачкою у [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Гопей В.І. 12.02.2021 року (копія мітиться у справі, а. с. 11-12), станом на 08.02.2021 року у відповідача перед позивачкою заборгованість пор сплаті аліментів на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , відсутня. При цьому, наявна переплата зазначених аліментів у сумі 1 189 грн. 50 коп.. Інших доказів на обґрунтування можливості збільшення позивачці розміру стягуваних з відповідача у твердій грошовій сумі - 1 000 грн. на її користь аліментів на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , позивачкою суду не подано, а судом не здобуто. Натомість відповідачем представлено суду свою трудову книжку серії [NUMBER] (копія міститься у справі, а. с. 24-25), згідно котрої останнього 13.01.2021 року було звільнено із місця праці у фізичної особи-підприємця « [PERSON] » на підставі наказу № ГВ-27 від 13.01.2021 року, про що зроблено запис під номером 30, після котрого записів про його працевлаштування немає. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо збільшення/зменшення аліментів, зміни способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У той же час, чинний СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Так, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить суду. Про можливість зменшення (збільшення) розміру аліментів у спосіб зміни способу їх стягнення зазначено й у висновках Верховного Суду, викладених у постановах від29.07.2019 року у справі № 426/2444/12-ц та від 18 вересня 2019 року у справі № 127-12177/17-ц. Висновок суду за результатами розгляду справи. Зібраними у справі доказами не підтверджується та обставина, що матеріальний стан відповідача після присудження до стягнення з нього аліментів на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 000 грн. щомісячно, змінився у бік покращення, або ж поліпшився стан його здоров`я, тощо. Навпаки, такі докази можуть свідчити лише про погіршення матеріального стану відповідача через його звільнення із займаної посади, котре мало місце 13.01.2021 року, тобто після присудження до стягнення з нього аліментів на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 000 грн. щомісячно, та відсутності після цього у нього офіційного працевлаштування й, відповідно, стабільного щомісячного заробітку (доходу). У свою чергу, відсутність у відповідача після 13.01.2021 року стабільного заробітку (доходу) робить нелогічним присудження йому до стягнення аліментів у частці від такого заробітку (доходу). З огляду на вказане, суд переконаний, що збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та подальше стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку у розмірі ј частини з усій його видів, при відсутніх у матеріалах цієї справи необхідних й достатніх доказах на підтвердження об`єктивних підстав для цього, у даному конкретному випадку є неможливим, буде порушувати права відповідача. Поряд з цим, виходячи з положень чинного законодавства, згідно котрого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на 01.01.2021 року становить 1 197 грн. 50 коп. та у подальшому буде змінений у сторону збільшення, то суд вважає, що розмір аліментів, котрий на даний час стягується з відповідача на користь позивачки на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 000 грн. щомісячно, не відповідає гарантіям забезпечення прав зазначеної дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і такий розмір аліментів слід привести у відповідність до його мінімально визначеного законом. Відтак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, слід збільшити розмір аліментів, присуджених до стягнення з відповідача на користь позивачки на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , зокрема надалі визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення нею даної позовної заяви на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати такого судового збору на підставі пункту 13 ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону (посвідчення серії [NUMBER] від 25.02.2016 року, копія міститься у справі, а. с. 25), то такі судові витрати у вигляді судового збору на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять. Що стосується витрат, понесених позивачкою на оплату адвокату за оформлення позовної заяви у розмірі 500 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера № 5 від 10.03.2021 року, оригінал міститься у справі, а. с. 13), то такі компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, не підлягають, оскільки матеріали справи також не містять доказів на підтвердження укладення з адвокатом договору про надання правової допомоги, як і акту приймання позивачкою виконаної адвокатом зазначеної роботи у вигляді оформлення позовної заяви.

Outcome: partial