Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА МІКРОФІНАНСОВА МЕРЕЖА» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про відшкодування збитків за кредитним договором № КВ02-00042 від 12.05.2014 року (далі - договір) в розмірі 4 376,61 грн. Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на ті обставини, що 12.05.2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір, відповідно до умов якого Відповідачу у кредит надано грошові кошти у сумі 1\~200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп., а відповідач зобовязався в строк 14 днів, а саме до 26.05.2014 року їх повернути та сплатити Позивачу плату в розмірі 2 (два) проценти від суми кредиту за кожен день користування ним. Сукупна процентна ставка складає 28 (двадцять вісім) процентів. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв'язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача за кредитним договором № КВ02-00042 від 12.05.2014 року 4 376,61 грн. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник Позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1\~ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.05.2014року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № КВ02-00042, відповідно до умов якого Відповідач отримав грошові кошти у сумі 1\~200 (одна тисяча двісті) грн. Відповідно до п. 2.2. Договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, мали буди поверненні Відповідачем у касу Позивача 26.05.2014 єдиним платежем, у сумі не менше 1\~536 (одна тисяча пятсот тридцять шість) грн.. 00 коп., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів у сумі 1\~200 (одна тисяча двісті) грн. та нарахованих процентів в сумі 336 (триста тридцять шість) грн. 00 коп. за відповідний період. Якщо зазначений платіж здійснюється Відповідачем поза межами зазначеного строку, то він коригується на відповідну суму штрафів, пені, прострочених відсотків, строкових відсотків, простроченого кредиту та строкового кредиту. Відповідно до п. 4.2. Договору в разі несвоєчасної сплати Відповідачем «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2. цього Договору більш ніж на 1 день від дати, визначеної в п. 2.2. цього договору, Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 100 (сто) грн. Згідно із п. 4.1. Договору за несвоєчасну повну чи часткову сплату «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2. цього договору, Відповідач сплачує пеню в розмірі 4 (чотирьох) % за кожен день прострочення, що обчислюється від суми «єдиного платежу» чи частини, яка залишилась не повернутою. Термін нарахування пені не може перевищувати 30 (тридцять) календарних днів. Відповідно до положень ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязання є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. Згідно з нормами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 540 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, на підставі Договору Відповідач був зобовязаний в строк до 26.05.2014 року повернути Позивачу грошові кошти у сумі 1\~536 (одна тисяча пятсот тридцять шість) грн., а у разі прострочення платежу сплатити штраф у розмірі 100 (сто) грн., та пеню в розмірі 4% за кожен день прострочення, але не більше ніж за 30 календарних днів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. На підставі ч.2, ч.4 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 4 276,61 грн. Крім того, Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON], просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф в сумі 100 грн. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору №КВ02-00042 від 12.05.2014 року, а саме пунктом. 4.2. в разі несвоєчасної сплати Відповідачем «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2. цього Договору більш ніж на 1 день від дати, визначеної в п. 2.2. цього договору, Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 100 (сто) грн. У той самий час, згідно з пунктом 4.1. Договору за несвоєчасну повну чи часткову сплату «єдиного платежу» сума якого визначена в п. 2.2. цього договору, Відповідач сплачує пеню в розмірі 4 (чотирьох) % за кожен день прострочення, що обчислюється від суми «єдиного платежу» чи частини, яка залишилась не повернутою. Термін нарахування пені не може перевищувати 30 (тридцять) календарних днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА МІКРОФІНАНСОВА МЕРЕЖА» до [PERSON] про стягнення штрафу - 100 грн. задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до\~ст.88 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене, на підставі статей 525,\~526,\~530,\~611,\~624,\~625,\~629,\~634,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial