Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 23 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ - СМ №018084, виданий Дібрівською сільською радою Роменського району Сумської області 30.08.2002 року на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] в дійсності належить [PERSON] , 1931 року народження. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала на його користь заповіт. Спадщина, зокрема, складається з земельної ділянки площею 4,986 гектарів. Державний акт видано на ім`я [PERSON] , тоді як спадкодавиця при одруженні з [PERSON] [INFO] року змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючу таку помилку у правовстановлюючому документі, він не може оформити свої спадкові права. В позасудовому порядку встановити факт належності померлій [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - СМ №018084 не має можливості, тому він змушений звернутись до суду. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 24 вересня 2019 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи на 09 год. 45 хв. 24 жовтня 2019 року . Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи (а.с.14). У судове засідання заявник та його представник [PERSON] не з`явилися, від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Заявлені вимоги підтримує і просить задовольнити (а.с.22). Заінтересована особа - приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Ільченко Лариса Ігорівна у судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлено належним чином (а.с.20). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] народився [INFO] в с. Великі Бубни Роменського району, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с.3). Посвідченням серії [NUMBER] від 23.04.1993 року підтверджує статус заявника, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році(категорія 2) (а.с.5). [INFO] в с. Великі Бубни Роменського району [PERSON] , [INFO] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, заповіла [PERSON] , 1958 року народження. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Великобубнівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 212 (а.с.8). Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] свідчить про те, що 02.12.1996 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). [INFO] [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). 30 серпня 2002 року на ім`я [PERSON] видано Державний акт на право власності на землю серії ІІ - СМ №018084, що посвідчує право приватної власності останньої на земельну ділянку, площею 4,986 га, розташованої на території Дібрівської сільської ради (а.с.11). З письмових роз`яснень приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу від 17.09.2019 року № 585/01-16 вбачається, що через те, що у наданому державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ - СМ №018084 прізвище власниці « [PERSON] » не збігається з прізвищем спадкодавці « [PERSON] », хоча шлюб було зареєстровано раніше, ніж видано державний акт, рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій [PERSON] (а.с.7). З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів. При розгляді даної заяви судом застосовані норми права: Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Мотиви суду З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що різне написання прізвища спадкодавці у свідоцтві про смерть та у державному акті на право приватної власності на землю, заважає заявнику належним чином реалізовувати своє право на спадщину, що являється підставою для задоволення даної заяви. На підставі досліджених документів, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає встановленою належність правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - СМ №018084 від 30.08.2002 року спадкодавці [PERSON] . Встановлення даного факту створює заявнику умови для здійснення права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Оскільки заявник від сплати судового збору звільнений на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави, що передбачено нормами ч.6 ст. 141 ЦПК України . Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved