Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 21.02.2008 року між ТзОВ «Просто Фінанс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 04003655678, відповідно до якого кредитор зобов'язався надати відповідачеві кредит в сумі 9 440,70 грн., останній в свою чергу зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування коштами, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - графіком платежів. 18.05.2012 р. ТзОВ «Просто Фінанс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення права вимоги , відповідно до умов якого ТзОВ «Просто Фінанс» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору відступлення. Таким чином ТзОВ «Просто Фінанс» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 04003655678 від 21.02.2008 року ТзОВ «Кредитні ініціативи». Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконав, станом на 07.04.2015 року у нього утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі - 28 070,25 грн., із яких: 9 440,70 грн. - заборгованість за кредитом; 2 940,49 грн. - заборгованість по відсотках; 13 075,86 грн. - заборгованість за комісією; 2 613,20 грн. неустойка (штраф). А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 28 070,25 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З кредитного договору № 04003655678 від 21.02.2008 року вбачається, що такий був укладений між ТзОВ «Просто Фінанс» та відповідачем [PERSON], що стверджується копією вказаного кредитного договору (а.с.4-6). Відповідно до розділу «А» цього договору сума кредиту становить9 440,70 грн., щомісячна комісія за управління кредитом 2,4%, річна процентна ставка 8%, дата останнього платежу 10.02.2010 року. П.5.3 кредитного договору сторони передбачили, що у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо сплати простроченої заборгованості та/або усунення істотного порушення умов цього договору після отримання вимоги кредитодавця про дострокове погашення заборгованості в порядку передбаченому передбаченому в п.п.4.2.3., 4.3.2. цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) в розмірі 20% від суми кредиту, який повинен бути сплачений достроково за вимогою кредитодавця. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобов'язання у натурі. З розрахунку заборгованості, представленого позивачем (а.с.23), вбачається, що відповідач станом на 07.04.2515 року має заборгованість 28 070,25 грн., а саме: 9 440,70 грн. - заборгованість за кредитом; 2 940,49 грн. - заборгованість по відсотках; 13 075,86 грн. - заборгованість за комісією; 2 613,20 грн. неустойка (штраф). Відповідно до п. 4.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 18.05.2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» (покупець) та ТзОВ «ПростоФінанс» (продавець) право власності на кредитний портфель переходить від Продавця до Покупця в Дату відступлення відразу після укладення Акту приймання-передачі кредитного портфелю (а.с.10-14). Позивач надав суду копію витягу із додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 18.05.2012 року, «Перелік кредитних договорів», складений аналітиком ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.22), у якому вказано номер та дату Кредитного договору та ПІБ позичальника - [PERSON] Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як регламентовано ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст.1071 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Із змісту кредитного договору встановлено, що дата останнього платежу [PERSON] за кредитом повинна була бути проведена 10.02.2010 року. З вимоги про досудове врегулювання спору вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою повернути кредит та сплатити відсотки та нарахування. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Як передбачено ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положенням ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 280,70 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачкою судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved