Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

ТОВ «Порше\~Мобіліті» в січні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та стягнення суми штрафу, провадження у якій було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 16.01.2018 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 12.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше\~Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50011061, в якому зазначено, що Договір між Сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами у відношенні Кредиту. 29.10.2014 року між сторонами був укладений Договір про внесення змін / Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 50011061 від 12.11.2013 року, згідно з яким Позичальникові надається додаткова сума кредиту з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування № 28-0199-РМ2-14-00180 від 16.11.2014 року, укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». На виконання досягнутих домовленостей, 29.10.2014 року сторонами Кредитного договору був підписаний Графік погашення кредиту. Підписанням Додаткової угоди від 19.11.2014 року до Кредитного договору № 50011061 від 12.11.2013 року Позивач та відповідач [PERSON] погодили змінення строків повернення Кредиту та Додаткового кредиту до 84 місяців, на підтвердження чого був складений та засвідчений своїми підписами Графік погашення кредиту. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору Позивач надав [PERSON] суму кредиту у розмірі 380 198 грн. 53 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 46 309 доларів 20 центів США та Суму Додаткового кредиту у розмірі 201 500 грн. 45 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 15 559 доларів 88 центів США, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.11.2020 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] та оплати страхових платежів. Окрім того, відповідно до п. 1.6. Загальних умов зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50011061 від 12.11.2013 року забезпечено Договором застави № 50011061 від 15.11.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1942, згідно з умовами якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , що належав йому на праві власності. 25.11.2014 року, на виконання умов Додаткової угоди від 19.11.2014 року до Кредитного договору № 50011061 від 12.11.2013 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] була укладена Додаткова угода до Договору застави транспортного засобу № 50011061 від 15.11.2013 року, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1314. На підставі та на виконання умов Договору застави 15.11.2013 року до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна 18.11.2013 року було внесено запис про обтяження за реєстровим номером № 14017348, заборону на відчуження стосовно автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] . Відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. 03.07.2015 року на адресу відповідача [PERSON] направлено Вимогу (повідомлення) від 03.06.2015 року щодо дострокового повернення Кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором № 50011061, якою Позивач вимагав від [PERSON] дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору, які станом на дату направлення вимоги становили 862 404 грн. 69 коп. Зазначеною вимогою позивач повідомив [PERSON] , що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання, цієї Вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. Станом на 12.12.2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 1\~630 647 грн. 37 коп. Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України М 31 643-аз від 22.12.2017 року, станом на 20.12.2017 року власником автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2 967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] є громадянин КНР [PERSON] . Отже, станом на день звернення з позовом до суду предметом застави є автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2 967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Станом на день вчинення відповідачем [PERSON] реєстраційної операції щодо зміни права власності на Предмет застави, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися відомості про наявність обтяження - застави рухомого майна, згідно з Договором застави № 50011061 від 15.11.2013 року, у зв`язку з чим покупець мав реальну можливість бути обізнаним про наявність обмежень у вчиненні правочинів стосовно спірного автомобіля. З урахуванням зазначеного, можна прийти до висновку про фактичну заміну Заставодавця [PERSON] на нового - [PERSON] . Просили суд: в рахунок часткового погашення боргу [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50011061 від 12.11.2013 року, розмір якої станом на 12.12.2017 року складає 1 630 647 (один мільйон шістсот тридцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 37 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль маркиVolkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2 967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 54314 (п`ятдесят чотири тисячі триста чотирнадцять) грн. 08 коп. в порядку п. 4.1.2. Договору застави транспортного засобу № 50011061 від 15.11.2013 року; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» понесені судові витрати в розмірі 25274 грн. 42 коп. по оплаті судового збору та 12000 грн. понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, а саме накладено арешт та встановлено заборону [PERSON] та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження та перереєстрації на інших власників права власності на автомобіль марки Volkswagen модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2967 куб см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ). 18 квітня 2018 року представником відповідача [PERSON] Гурським В.С. подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважають позовну заяву позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на не, те, що [PERSON] є добросовісним набувачем автомобіля марки Touareg NF 3/0 SV6 TDI, номер шасі ( кузова, рами) № [NUMBER] . Вказаний автомобіль [PERSON] було придбано 02.08.2016 року за відплатним договором, що підтверджується Договором купівлі-продажу 8046/2016/002409 у [PERSON] та до реєстраційних та облікових документів не вносилися відомості про заборону відчуження і передачі права користування і розпорядження транспортними засобами. Про існування застави на момент купівлі автомобіля [PERSON] нічого відомо не було. Зауважив, що ані [PERSON] як покупець спірного автомобіля, ані [PERSON] продавець даного автомобіля не є сторонами Договору застави. Просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Відповідно до клопотання, яке надійшло до суду 18 квітня 2018 року представник відповідача [PERSON] просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з пропуском строку позовної давності. Так, разом з позовною заявою позивачем було надано Виконавчий напис від 12.11.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною про стягнення з [PERSON] на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмет застави Автомобіль марки Touareg NF 3/0 SV6 TDI, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] . Як вбачається з виконавчого напису, нотаріусом на виконання норм діючого законодавства було встановлено факт прострочення виконання зобов`язання та строк за який проводиться стягнення, а саме «…. у зв`язку з порушенням заставодавцем умов договору підлягає достроковому поверненню та сплати заборгованості по рахунках за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 12 (листопада) січня 2013 по 03 червня 2015 року, сума поточної заборгованості станом на 3 червня 2015 року становить: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 91656,96 грн.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати 6916,50 грн.; витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості заставодавця у відповідності до договору - 8640,00 грн. На підставі поданих нотаріусу стягувачем документів нотаріусом було встановлено, що у [PERSON] прострочена заборгованість виникла у січні -листопаді 2013 року, про що нотаріус зазначив безпосередньо у виконавчому написі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Справа перебувала у провадженні судді [PERSON] призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 жовтня 2018 року було прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Розгляд справи за заявою представника позивача проводився в режимі відеоконференції. \~ \~ \~ \~Ухвалою Індустріального\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~06\~травня 2019\~року задоволені\~клопотання представника\~відповідача [PERSON] \~ [PERSON] \~про витребування\~доказівта зобов`язано: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенову Ганну Володимирівну надати суду копії матеріалів справи відносно виконавчого напису здійсненого 12.11.2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 1797 про стягнення із [PERSON] на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави автомобіля VOLKSVAGEN TOUAREG NF 3/0 SV6 TDI, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] ; Територіальний сервісний центр МВС №8046 РСЦ в м. Київ надати суду копії матеріалів, які стали підставою для проведення реєстраційних операцій за Договором купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2016/002409 від 02.08.16 р. на підставі якого [PERSON] придбав транспортний засіб VOLKSVAGEN TOUAREG, номер кузова [NUMBER] , номерний знак - [NUMBER] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року закрито підготовче судове засідання. 15 листопада 2019 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа [PERSON] , про визнання фіктивного правочину недійсним, яку просив об`єднати з основним позовом. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа [PERSON] про визнання фіктивного правочину недійсним - повернуто заявнику. В судовому засіданні, яке відбувалося 18.11.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав. Справа була розглянута по суті та оголошено перерву на дебати. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося 18.11.2019 року заперечував проти задоволення позовних вимог позивача з наведених в відзиві підстав. \~ \~ \~ \~02.12.2019 року [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2019 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначено, що зустрічна позовна заява [PERSON] містить клопотання про поновлення йому строку на звернення до суду із зустрічним позовом, а також обґрунтування підстав для поновлення цього строку та постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд не розглянув клопотання [PERSON] про поновлення йому строку на звернення до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання фіктивного правочину недійсним, в оскаржуваній ухвалі обґрунтування поновлення або відмови в поновленні строку не наведені, окремий процесуальний документ з цього питання в матеріалах справи відсутній. Ухвалою судді\~Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~04\~травня 2020\~року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про поновлення процесуального строку для пред`явлення зустрічного позову -відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа [PERSON] про визнання фіктивного правочину недійсним повернуто заявнику. 19.06.2020 року [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2020 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року залишена без змін. Представник позивача відповідно до заяви від 19 жовтня 2020 року просив суд в подальшому розглядати справу без участі представника позивача та задовольнити позов. 21 жовтня 2020 року, 24 листопада 2020 року представником відповідача [PERSON] Гурським В.С. подані клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з занятістю в іншому процесі та у зв`язку з хворобою. 17.12.2020 року представником відповідача [PERSON] Гурським В.С. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з занятістю в іншому процесі. 18 листопада 2020 року представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив суд відкласти розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Аналогічні положення закріплено в статтях\~1,\~11 ЦПК України. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники судового процесу та їхні представники повинні користуватися процесуальними правами добросовісно; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша\~статті 44 ЦПК України). Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. Частинами першою, другою, п`ятою\~статті 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки розгляд справи по суті завершено, та у представника відповідача та третіх осіб було достатньо часу надати суду виступ у дебатах, однак таким правом вони не скористалися, то суд доходить висновку, що повторна неявка відповідача, представника відповідача та третіх осіб в судове засідання та подання заяви представником відповідача про відкладення слухання справи втретє свідчить про зловживання сторонами своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду та призводить до порушення розумних строків розгляду справи, тому доходить висновку про розгляд справи за наявними доказами. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50011061, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 380198,53 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США 46309,20 дол. США із сплатою відсотків за його користування в розмірі 9,9% річних строком на 60 місяців. Цільове призначення кредиту на придбання автомобіля марки VW, модель TouaregNF, кузов № [NUMBER] . Перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснено в еквіваленті 19846,80 дол. США. Ціна автомобіля відповідно до договору з дилером в еквіваленті 66156,00 дол. США. Сторони обумовили загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами у відношенні до кредиту. 29.10.2014 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Порше Мобіліті»\~ та\~ [PERSON] укладено Договір про внесення змін / Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 50011061 від 12.11.2013 року, згідно з яким Позичальникові надається додаткова сума кредиту з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування № 28-0199-РМ2-14-00180 від 16.11.2014 року, укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» . На виконання досягнутих домовленостей, 29.10.2014 року сторонами Кредитного договору підписаний Графік погашення кредиту. Підписанням Додаткової угоди від 19.11.2014 року до Кредитного договору № 50011061 від 12.11.2013 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Порше Мобіліті»\~та [PERSON] погодили змінення строків повернення Кредиту та Додаткового кредиту до 84 місяців, на підтвердження чого був складений та засвідчений своїми підписами Графік погашення кредиту. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору Позивач надав [PERSON] суму кредиту у розмірі 380 198 грн. 53 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 46 309 доларів 20 центів США та суму Додаткового кредиту у розмірі 201 500 грн. 45 коп. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 15 559 доларів 88 центів США, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.11.2020 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] та оплати страхових платежів. [PERSON] згідно з п.1.2 Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу кредит та Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору. Всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування. Відповідно до п. 1.6. Загальних умов зобов`язання відповідача [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50011061 від 12.11.2013 року забезпечено Договором застави № 50011061 від 15.11.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1942, згідно з умовами якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , що належав йому на праві власності. 25.11.2014 року, на виконання умов Додаткової угоди від 19.11.2014 року до Кредитного договору № 50011061 від 12.11.2013 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] була укладена Додаткова угода до Договору застави транспортного засобу № 50011061 від 15.11.2013 року, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1314. На підставі та на виконання умов Договору застави 15.11.2013 року до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна 18.11.2013 року було внесено запис про обтяження, за реєстровим номером № 14017348, заборону на відчуження стосовно автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] . Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~\~ Стаття 16 ЦК України\~\~ передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (частина перша\~статті 589 ЦК України). Згідно зі\~статтею 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з частиною першою\~статті 576 ЦК України\~предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Частиною першою\~статті 584 ЦК України\~передбачено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, та (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Відповідно до частини другої\~статті 584 ЦК України\~опис предмета застави у договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо). Згідно із\~статтею 1 Закону України «Про заставу»\~(тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 3 Закону України «Про заставу»\~передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Частина 1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~передбачає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду (частина 7\~ст. 20 Закону України «Про заставу»). Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про заставу»\~застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі\~статтею 388 ЦК України\~за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Системний аналіз положень\~Закону України «Про заставу»\~і\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~дає підстави для висновку про те, що у разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи і на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями\~25,\~26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі№ 6-168цс14 та Верховним Судом у постановах від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 02 березня 2020 року у справі № 461/11912/15-ц. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як\~зазначає в\~своїй позовній\~заяві ТОВ\~«Порше Мобіліті»,\~заборгованість [PERSON] \~за кредитним\~договором №50011061\~від 12.11.2013\~року станом\~на 12.12.2017року, складається з: 1) простроченої заборгованості в сумі 139626 грн. 54 коп. за кредитом та 88\~521 грн.64 коп. за додатковим кредитом, з яких: 91\~656\~грн.96\~коп. - сума простроченої\~заборгованості по\~сплаті чергових\~платежів за\~Кредитом;\~65\~842\~грн.\~85\~коп.\~-\~сума простроченої\~заборгованості по\~сплаті чергових\~платежів за\~Додатковим кредитом;7\~430\~грн.\~78\~коп. - сума 3% річних за час прострочення за Кредитом; 4 243 грн. 01 коп. - сума 3% річних за час прострочення за Додатковим кредитом;40 538 грн. 80 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за Кредитом; 18 435 грн. 78 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення за Додатковим кредитом. 2) заборгованості з дострокового повернення Кредиту в сумі 1 304 782 грн. 98 коп., з яких: 971 077 грн. 73 коп. - сума заборгованості за Кредитом; 247 284 грн. 95 коп. - сума заборгованості за процентами; 86 420 грн. 30 коп. - сума 3% річних. Крім того, п. 8.2 Загальних умов передбачено, що у разі порушення Позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст. 3.3, Позичальник сплачує Компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. На підставі зазначено пункту Кредитного договору [PERSON] нараховано штраф в розмірі 76 039 грн. 71 коп. Крім того, п. 8.3 Загальних умов передбачено, що за кожен випадок порушення Позичальником умов ст. ст. 5.1 - 5.4, 8.2. Позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 20 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 25 дол. США за обмінним курсом банку,зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією другої вимоги щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 30 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією третьої вимоги щодо сплати. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем 1 передбачених Кредитним договором обов`язків йому неодноразово направлялись вимоги про сплату заборгованості, за договором. Відповідно до положень Кредитного договору за направлення вимог Відповідачу [PERSON] нараховано штрафні санкції в розмірі 6 916 грн. 50 коп. Пунктом 8.5 Загальних умов передбачено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням Кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною Стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Загальна сума збитків, заподіяних позивачу у зв`язку з порушенням умов Кредитного договору та Договору застави складає 14\~760 грн. 37 коп. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» становить 1\~630\~647 грн. 37 коп. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. 03.07.2015 року на адресу відповідача [PERSON] направлено Вимогу (повідомлення) від 03.06.2015 року щодо дострокового повернення Кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором № 50011061, якою Позивач вимагав від [PERSON] дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору, які станом на дату направлення вимоги становили 862 404 грн. 69 коп. Зазначеною вимогою позивач повідомив [PERSON] , що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання, цієї Вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. 12.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за №1797, про стягнення з [PERSON] на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмет застави Автомобіль марки Touareg NF3/0 SV6 TDI, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , у зв`язку з порушенням заставодавцем умов договору підлягає достроковому поверненню та сплати заборгованості по рахунках за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 12 (листопада) січня 2013 по 03 червня 2015 року, сума поточної заборгованості станом на 3 червня 2015 року становить: несплачені чергові платежі ( прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 91656,96 грн.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати 6916,50 грн.; витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості заставодавця у відповідності до договору - 8640,00 грн. Станом на 3 червня 2015 року сума кредиту до погашення становить 814\~092,14 грн. Сума до стягнення 997\~345,31 грн. 13.11.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Гаєвським Сергієм Миколайовичем на виконання виконавчого напису №1797 від 12.11.2015 року винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №49354325, про стягнення із заставодавця [PERSON] на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави Автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TouaregNF3/0 SV6 TDI, тип транспортного засобу універсал -В, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , рік випуску -2013, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] . Сума стягнення 997\~345,31 грн. Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федоренко Артемом Матвійовичем від 22.08.2017 року у виконавчому провадженні №49354325 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 997 345,31 грн. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником та ТОВ «Порше Мобіліиі» реалізувало своє право як кредитора на задоволення своїх вимог за договором застави, зокрема позасудовий, що полягає у вчиненні виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2 967 куб. см. 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , що був переданий в заставу за Договором застави № 50011061 від 15.11.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1942, 13.11.2015 року був знятий з реєстраційного обліку для реалізації [PERSON] і в той же день зареєстровано за свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] з державними номером [NUMBER] на нового власника [PERSON] . 25.11.2015 року [PERSON] автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2 967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] був знятий з реєстраційного обліку для реалізації, внаслідок чого 25.12.2015 року був перереєстрований за свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] на нового власника [PERSON] . Відповідно листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України М 31 643-аз від 22.12.2017 року, станом на 20.12.2017 року власником автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2 967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] є громадянин КНР [PERSON] . Отже, станом на день звернення з позовом до суду предметом застави є автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF з об`ємом двигуна 2 967 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Умовами абз. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що ллють предмет застави, переходять у власність іншої особи. Судом встановлено, що на день вчинення [PERSON] реєстраційної операції щодо зміни права власності на Предмет застави, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися відомості про наявність обтяження - застави рухомого майна, згідно з Договором застави №50011061 від 15.11.2013 року, у зв`язку з чим покупець мав реальну можливість бути обізнаним про наявність обмежень у вчиненні правочинів стосовно спірного автомобіля. З урахуванням зазначеного, можна прийти до висновку про фактичну заміну Заставодавця [PERSON] на нового - [PERSON] . Умовами ст. 2.3.4 Договору застави визначено, що Заставодавець зобов`язується без попередньої письмової згоди Заставодержателя не здійснювати стосовно Предмету застави, дій, пов`язаних зі зміною права власності на Предмет застави, а також дій, пов`язаних з передачею Предмета застави третім особам, у тому числі у тимчасове користування. У разі передачі Предмету застави третім особам за договорами оренди, позики, лізингу, найму або на підставі іншого подібного договору, що передбачає користування Предметом застави, майновими правами на нього чи його відчуження, обов`язково передбачити в цих договорах, що вони втрачають чинність у разі переходу права власності на Предмет застави до Заставодержателя або у разі звернення стягнення на Предмет застави з моменту вчинення виконавчого напису чи пред`явлення позову. Укладення таких договорів здійснюється тільки після отримання попередньої згоди Заставодержателя на укладення таких договорів. Заставодержатель, згідно з п. 5.1. Договору застави, має право задовольнити свої вимоги за цим Договором у випадку невиконання часткового невиконання Заставодавцем своїх зобов`язань за Кредитним договором. Частиною 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну настання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок заставленого майна, згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи : зором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно з приписами ст. 598 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 5.2. Договору застави, задоволення вимог Заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі Предмета застави у власність Заставодержателя; шляхом звернення стягнення на Предмет застави. Приписами ч. 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Нормами ч.ч. 1-2 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на яке звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Умовами ст. 25 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають вдоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Зазначеною вище нормою Закону також передбачено, що якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Щодо заяви представника відповідача про застосування до позовних вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності, то суд виходить з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний\~договір був укладений 12.11.2013 року, підписанням Додаткової угоди від 19.11.2014 року до Кредитного договору №50011061 від 12.11.2013 року позивач та відповідач погодили змінення згідно з виконавчим написом нотаріуса від 12 листопада 2015 року заборгованість за період з 12 (листопада) січня 2013 року, вимога (повідомлення) від 03.06.2015 року щодо дострокового повернення Кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором № 50011061, якою Позивач вимагав від [PERSON] дострокового повернення суми кредиту направлена 03.07.2015 року із зазначеним позовом позивач звернувся в січні 2018 року в межах трирічного строку звернення до суду. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами\~ст. 267 ЦК України\~особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Європейський суд з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу. Суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя\~статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята\~статті 267 ЦК України). Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14). Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v.THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, від 22 липня 2014 року). Отже, наслідки спливу позовної давності застосовується до обґрунтованого позову за наявності заяви відповідача. В судовому засіданні встановлено та вбачається із долучених документів, що позивачем строк позовної давності з зазначеним позовом не пропущено, тому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача. Таким чином з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок часткового погашення боргу [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50011061 від 12.11.2013 року, розмір якої станом на 12.12.2017 року складає 1 630 647 грн. 37 коп. підлягають задоволенню та Банк має право задовольнити свої вимоги за неналежне виконання умов кредитного договору за рахунок рухомого майна, яке перебувало у нього в заставі. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» суми штрафу в розмірі 54314 (п`ятдесят чотири тисячі триста чотирнадцять) грн. 08 коп., то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4.1.2. Договору застави, у разі невиконання та/або неналежного виконання Заставодавцем умов, передбачених ст. 2.3. цього Договору, Заставодержатель може застосувати до Заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 відсотків від вартості Предмету застави, визначеної у ст. 1.1. цього Договору. В п. 1.1. Договору застави за домовленістю Сторін заставна вартість Предмету застави встановлена в розмірі 543 140 грн. 76 коп. Штраф розраховано наступним чином: Штраф = заставна вартість предмета застави х 10%. Розмір штрафу становить 54 314 грн. 08 коп. Виходячи із вищевикладеного, оскільки [PERSON] порушено умови Договору застави, то суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині законні та такі, що підлягають задоволенню. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 1, 6\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» понесених судових витрат в розмірі 25274 грн.42 коп. по оплаті судового збору та 12000 грн. понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, то суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано\~ст. 59 Конституції України\~та\~ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.ст.\~137,\~141 ЦПК України\~витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2\~ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Відповідно до ст. ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем надано належні докази, які підтверджують підстави для оплати та сплати правничої допомоги у розмір 12000,00 грн. (договір про надання правничої допомоги, Акт №1 та виписка по рахунку ), то суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу з відповідачів по 6000 грн. 00 коп. з кожного. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 25274 грн. 42 коп., а саме по 12637 грн. 21 коп. з кожного (25274,42 грн.: 2 = 12637 грн. 21 коп.).

Outcome: approved