Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1986 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей, які є повнолітніми. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони мають різний характер та погляди на сімейне життя. Сторони як сім`я не проживають з квітня 2018 року. Вони проживають і працюють окремо за межами України. Кожний з них живе своїм окремим життям і ніяких стосунків не підтримують. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, що з часом призвело до того, що вони стали чужими людьми. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю і просить справу розглядати у її відсутності. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1986 року (а.с.4). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи, що відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, судові витрати необхідно розділити між сторонами у відповідності до ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved