Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

ТзОВ «Житомиргаз Збут» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 5497,05 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачем природного газу для печі, плити, і колонки та отримувала послуги від позивача за місцем проживання: [ADDRESS], у вигляді природного газу. Посилаючись на статті 67, 68 Житлового кодексу зазначає, що всупереч вказаним нормам відповідачем в період з 01 січня 2017 року по 01 квітня 2018 року оплата за надані послуги з газопостачання здійснювалась несвоєчасно, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 5497,05 грн. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову у повному обсязі. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач повторно не прибула в судове засідання. Про розгляд справи була повідомлена на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли правовідносини, пов'язані з наданням послуг по газопостачанню, які врегульовані статтею 714 ЦК України, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496. [PERSON] є споживачем послуг позивача, оскільки проживає в будинку, приєднаного до мережі газопостачання, що розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно частини першої статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань є неправомірним. З розрахунку споживання природного газу ТзОВ «Житомиргаз Збут» та з розрахунку заборгованості вбачається, що 23.09.2009 року на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. На показники лічильника 12 401 м. куб. на 26.05.2017 року за відповідачем числиться заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.05.2018 року у розмірі 5497,05 грн. (а.с. 37). 15.05.2017 року споживачу [PERSON] встановлена пломба за борги. Згідно положень статті 526 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно частини першої статті договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частини першої статті 509 ЦК України. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не внесла кошти за надані послуги, чим порушила права позивача і допустила заборгованість в сумі 5497,05 грн. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожитий природний газ, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, у сумі 1762 грн.

Outcome: approved