Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 07 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить: встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Калинівка Роменського району Сумської області, померлого [INFO] щодо неї, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , уродженки с. Мокіївка Роменського району Сумської області. Свою заяву мотивує тим, що не може реалізувати свої права на спадщину після смерті батька, так як її батьки під час її народження не перебували у шлюбі і в актовому записі про її народження у відомостях про батька було записане лише його ім`я - [PERSON] ». Вона прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на протязі шести місяців з часу його смерті розпорядилась його речами, але оформити її належним чином не може через відсутність родинного зв`язку між нею та спадкодавцем. Тому вона змушена звернутись до суду. У судовому засіданні 31.10.2019 [PERSON] свою заяву підтримала повністю, посилаючись на викладені у ній обставини. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 08 жовтня 2019 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи на 09 год. 10 хв. 31.10. 2019 року. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи. У судове засідання 26.11.2019 заявниця [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності. Заяву підтримує і просить задовольнити (а.с.34). Представник заінтересованої особи - Ріпчанської сільської ради Роменського району у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільради, проти заяви не заперечують (а.с.24). Представник заінтересованої особи Роменського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло (а.с. 23). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2019 року, [PERSON] , [INFO] помер в с. Калинівка Роменського району Сумської області [INFO] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками вказані: мати: [PERSON] , батько: [PERSON] (а.с.6). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.7). 14 червня 1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). З довідки Ріпчанської сільської ради Роменського району Сумської області вбачається, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] з 01.01.1968 року по 17.05.2002 року (а.с.12). Згідно довідки-характеристики, що видається в зв`язку з оформленням спадкових прав №103 від 11.02.2019 року [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Спадкоємцем на все майно після його смерті являється [PERSON] , яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майно, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилась особистими речами померлого - в червні 2002 року. Інших спадкоємців, в тому числі неповнолітніх та непрацездатних - не має. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з співмешканкою - [PERSON] , 1940 року народження (а.с.11). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,285 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ріпчанської сільської ради Роменського району (а.с.8). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.12.2002 року посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,692 га, розташовану на території Ріпчанської сільської ради Роменського району, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.9). 04 березня 2019 року [PERSON] отримала від приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу письмові роз`яснення з питань спадкового права, в якому вказано про те, що у свідоцтві про народження [PERSON] в графі «Батько» зазначено тільки ім`я « [PERSON] », у зв`язку з чим не можливо встановити родинний зв`язок між нею та спадкодавцем (а.с.13). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №58126040 від 30.10.2019 інформація за параметрами запиту щодо [PERSON] , померлого [INFO] у Спадкорвому реєстрі відсутня (а.с.33). Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає по сусідству із заявницею. Знав і її батьків. Вони всі жили разом, заявниця, її мати та батько [PERSON] . Останній заявницю називав донькою. Також він пам`ятає, що батьки заявниці відзначали свадьбу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знала батьків заявниці. Шлюб між ним не був зареєстрований, але жили вони разом, [PERSON] називав заявницю своєю донькою. З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту батьківства. При розгляді даної заяви судом застосовані норми права: Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Мотиви суду На підставі пояснень свідків та досліджених документів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає встановленою обставину, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , що є підставою для внесення змін в актовий запис про народження дитини. Встановлення даного факту створює заявниці умови для здійснення спадкових прав , що також є підставою для задоволення заяви. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст. ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved