Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( далі - ТзОВ «ОТП Факторинг») звернулося до суду 24 грудня 2015 року з позовною заявою, зазначивши, що 16 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER], відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 24\~970,00грн. Згідно з умовами Договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 16.09.2013 р., укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] У звязку з невиконанням відповідачкою зобовязань за кредитним договором, виникла заборгованість за кредитним договором станом на 30.09.2015 р. у розмірі 24850,44 грн., з яких: - 20115,07 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту; - 1,22 грн. залишок заборгованості за відсотками; - 4\~734,15 грн. сума комісії. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту в розмірі 24850,44 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, відповідно до позовної заяви позовні вимоги підтримують, просять задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу у відсутність представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена, причину неявки до суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (а.с. 4-6 копія договору). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, [PERSON] отримала кредит в загальній сумі 24970 гривень 00 коп. з процентною ставкою за користування кредитними коштами 0,01%, строком на 36 місяців, починаючи по 16 вересня 2016 року. Пунктом 1.2.1. договору сторони погодили, що для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Відповідно до п. 1.4.5 кредитного договору, за обслуговування кредитом позичальник щомісяця, після закінчення строку дії пільгового періоду, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. Відповідач [PERSON] зобов'язання по договору належним чином не виконувала, станом на 30.09.2015 р. має заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 16.09.2013 р., у розмірі 24850,44 грн., що складається з наступного: - 20115,07 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту; - 1,22 грн. залишок заборгованості за відсотками; - 4\~734,15 грн. сума комісії (л.с. 3 - розрахунок ). Згідно з умовами Договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 16.09.2013 р., укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] (л.с. 8-12 договір факторингу, реєстр боржника). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС в Дніпропетровській області від 11.01.2016 р., [PERSON] змінила прізвище на «Савкіна» (а.с. 24). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). З огляду на вищезазначене суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 16.09.2013 р. Підлягають також стягненню з відповідачки [PERSON] на користь банку сплачений ними судовий збір у розмірі 1218 грн. (а.с.2) відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved