Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в позовних вимогах до [PERSON] просить стягнути борг за кредитним договором № 2101/0906/88-001 від 05.09.2006 р., яка становить 355 829,77 грн., та складається з : заборгованості за кредитом - 162 927,03 грн., заборгованості за відсотками - 133 797,93 грн. та пеню - 59 104,81 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № 2101/0906/88-001 від 05.09.2006 р. з ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» отримав кредит у розмірі 13490 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 відсотків на рік, строком до 05.09.2016 року. Прийняті на себе обов'язки [PERSON] не виконав, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи») та [PERSON] був укладений кредитний договір №2101/0906/88-001 від 05.09.2006 р., відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 13490 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 відсотків на рік, строком до 05.09.2016 року. На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язала його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошові зобов'язання Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настає правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині розміру нарахування пені за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по поверненню кредиту. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи наведені положення, обставини справи, ситуацію в державі із знеціненням національної валюти, суд вважає, що сума неустойки має бути зменшеною до 10000 грн., що відповідатиме засадам розумності та справедливості та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 03.09.2014 року у справі 6-100цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню станом на 01.01.2015 року заборгованість в сумі 306 724,96 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 162 927,03 грн., заборгованості за відсотками в сумі 133 797,93 грн. та пені в сумі 10 000 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: partial