Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 25 лютого 2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що на примусовому виконанні у Роменському МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавчий лист № 2/585/1090/18 від 17.10.2018, виданий Роменським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1300 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] і до досягнення дитиною повнолітня. Відповідач аліменти не сплачує і має заборгованість. Загальна сума пені за несплату аліментів за період з 16 жовтня 2018 року по 21 січня 2020 року становить 45670,25 грн. Розрахунок цієї суми проведений нею з урахуванням правової позиції Верховного суду у справі № 572/1762/15-ц від 25.04.2018 по відповідній формулі. Заборгованість зі сплати аліментів боржника з 16 жовтня 2018 року по 31 січня 2020 року становить 19751,68 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 196 СК України сума пені не може бути більшою, ніж 100 % заборгованості по аліментам на дитину, тобто не більше 19751,68 грн., тому просить стягнути з відповідача на її користь саме 19751,68 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина: [PERSON] , [INFO] у вказаному розмірі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. В позовній заяві позивач просить суд справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та без її участі. 06 березня 2020 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судовий розгляд справи (а.с.22). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день і час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт «Судова влада України») (а.с.26). Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.03.2008 року (а.с.9). 17.10.2018 Роменським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2/585/1090/18 з примусового виконання рішення Роменського міськрайонного суду, яким стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі -1300 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за №9205 від 22.01.2020 року вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом №2/585/1090/18 за період з 16 жовтня 2018 року по 21 січня 2020 року становить 19751,68 грн. (а.с.12-13). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання дитини: а саме стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, які регулюються Сімейним кодексом України. Норми права, застосовані судом: Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Статтею 274 ЦПК України передбачено, що у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи, та справи, що виникають з трудових відносин. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За вимогами п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя Відповідно до ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Мотиви суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. Рішенням Роменського міськрайонного суду з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але відповідач їх не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 21 січня 2020 року становить 19751,68 грн. Відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON] і зобов`язаний його утримувати, не дивлячись на те, що він проживає окремо від нього, оскільки обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Отже, суд вважає, що у виникненні вищевказаної заборгованості є вина відповідача, так як він є працездатним за віком, будучи обізнаним про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина аліменти не сплачував, при цьому під час розгляду даної справи судом не було встановлено наявності у [PERSON] будь - яких інших зобов`язань за виконавчими листами, оскільки на спростування зазначеного доказів суду не подано. Проведений позивачем розрахунок неустойки ( пені) у суду сумнівів не викликає, оскільки зроблений з урахуванням правової позиції Верховного суду у справі № 572/1762/15-ц від 25.04.2018, до того ж розрахунок відповідачем не оспорений. Оскільки у відповідності вимог ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, що у даному випадку становить 19751,68 грн., то саме така сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, як одержувача аліментів. Неустойку (пеню) за несплату аліментів необхідно стягнути за період з 16 жовтня 2018 року (момент виникнення заборгованості) по 21 січня 2020 року (довідка про заборгованість по аліментам станом на цю дату). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від його сплати, а тому судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved