Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 [PERSON] відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками, щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Разом з тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 [PERSON] Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги, щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Отже, внаслідок укладання вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008 року, позичальником згідно з яким є [PERSON]. 19.02.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») (надалі [PERSON]) та фізична особа громадянка України [PERSON] (надалі Відповідач) уклали Кредитний договір № 1202/0208/45-003, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору [PERSON] зобовязується надати Відповідачу кредит у сумі 20\~000 дол. США, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 20\~000 дол. США. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 19.06.2013 року має прострочену заборгованість: за кредитним договором 19\~436, 27 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 155\~354 грн. 11 коп.; по відсотках 7\~535, 30 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 60\~229 грн. 65 коп. У звязку з систематичним порушенням відповідачем своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня 8341,16 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 66 670 грн. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали Іпотечний договір № 1202/0208/45-003-Z-1, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру № 154, що складається з 3-х житлових кімнат, загальною площею 62,60 кв.м., житловою площею 36,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, в будинку № 24 по вулиці Красногвардійська, що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки у 144 408 грн. 00 коп. На підставі викладеного позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 154, що складається з 3-х житлових кімнат, загальною площею 62,60 кв. м., житлоловою площею 36,20 кв. м., яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, будинок № 24 по вулиці Красногвардійська, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1202/0208/45-03 від 19.02.2008 року, яка станом на 19.06.2013 року складає 282\~254, 65 грн., а саме: за кредитом 155\~354, 11 грн., за відсотками 60 229, 65 грн., за пенею 66\~670, 89 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]А обставини, викладені в позові підтвердила, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. 20.01.2015 року надав суду письмові додаткові пояснення-заперечення, у якій просив суд застосувати строки позовної давності та розглядати справу за його відсутністю та відсутністю відповідача. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просила суд прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням інтересів дитини. Вислухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Іпотекодержатель зобовязаний письмово у пятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобовязанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З матеріалів справи вбачається, що згідно з випискою № 1 з протоколу № 19 Спостережної Ради АТ «Сведбанк» (публічне) (у формі заочного голосування) від 20 листопада 2012 року вирішено відступити компанії, що входить до складу групи компаній «Укрборг» (Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрборг» або Товариству з обмеженою відповідальністю «ГлобалІнфініті Україна» або Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс») права вимоги (в тому числі права вимоги за договорами забезпечення) за переліком забезпечених кредитних договорів. Надати дозвіл компанії групи «Укрборг», що придбає права вимоги згідно з даним рішенням, на наступний продаж (відступлення) прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому, так і будь-якої її частини) Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с. 117-120). Згідно з договором факторингу № 15 від 28.11.2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір про наступне. Банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах та права вимог по договорах забезпечення, укладених з боржниками, відступаються банком фактору за цим договором без надання будь-яких повязаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обовязкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обовязкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане в майбутньому (а.с. 9-15). Згідно з договором про відступлення прав за іпотечними договором від 28.11.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 6970, Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір про наступне. Сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року № 15, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Первісний іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 113-114). Крім вищевказаних договорів, позивачем надано акт прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором про надання факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, акт прийому-передачі персональних даних в електронному вигляді за договором про надання факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, акт прийому-передачі інформації згідно з реєстром заборгованості боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, які складені між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с. 107-109). Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 29783289 від 20.11.2014 року, сформованою Реєстраційною службою Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, до реєстру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] внесено зміни про відступлення права вимоги вилучено іпотекодержателя ВАТ «Сведбанк», а додано іпотекодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 6970 (а.с. 153-156). Згідно з договором факторингу від 28.11.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» уклали договір про наступне. Клієнт відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах та права вимог по договорах забезпечення, укладених з боржниками, відступаються клієнтом фактору за цим договором без надання будь-яких повязаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обовязкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обовязкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане в майбутньому (а.с. 16-24). Згідно з витягом з Додатку № 1 до [PERSON] факторингу від 28.11.2012 року, право вимоги за кредитним договором № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008 року, укладеним з [PERSON], передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с. 26). Згідно з договором про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2187, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» уклали договір про наступне. Сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за Іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до договору (а.с. 25). Згідно з витягом з Додатку № 1 до [PERSON] про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, право вимоги за іпотечним договором № 1202/0208/45-003-Z-1 від 19.02.2008 року, укладеним з [PERSON], передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с. 27). Крім вищевказаних договорів, позивачем надано акт прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором про надання факторингу від 28 листопада 2012 року, акт прийому-передачі персональних даних в електронному вигляді за договором факторингу від 28 листопада 2012 року, акт прийому-передачі інформації згідно з реєстром заборгованості боржників в електронному вигляді за договором факторингу від 28 листопада 2012 року, які складені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с. 110-112). Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 29783289 від 20.11.2014 року, сформованою Реєстраційною службою Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, до реєстру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] внесено зміни про відступлення права вимоги вилучено іпотекодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а додано іпотекодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 2187 (а.с. 153-156). Отже, з вищевикладеного вбачається, що обидва договори факторингу укладені в один день 28.11.2012 року. Однак, разом з цим, позивачем надано суду належні та допустимі докази того, що перший фактор в особі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» прийняло документацію від клієнта ПАТ «Сведбанк», про що склало акти приймання передачі, здійснило нотаріальне посвідчення та реєстрацію своїх прав за переданими іпотечними договорами та отримало письмову згоду Спостережної Ради АТ «Сведбанк» на наступний продаж (відступлення) прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому, так і будь-якої її частини) Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», яке також, в свою чергу, належним чином прийняло документацію від клієнта ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», про що склало акти приймання передачі, здійснило нотаріальне посвідчення та реєстрацію своїх прав за переданими іпотечними договорами, що, на думку суду, доводить факт передачі позивачу по справі кредитного портфелю по кредитному договору № 1202/0208/45-03 від 19.02.2008 року, укладеному з відповідачем. Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст.ст. 1077, 1083 ЦК України у зобовязанні [PERSON] перед ПАТ «Сведбанк» кредитор був замінений іншою особою, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», після чого вдруге замінений іншою особою ТОВ «Кредитні ініціативи» внаслідок передання своїх прав за правочином (відступлення права вимоги), про що між ними були укладені письмові договори. Тому, в даному випадку, суд вважає обґрунтованим та законним звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленихдоговором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1202/0208/45-003, згідно з яким ВАТ «Сведбанк» надає відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у сумі 20\~000 дол. США на строк по 19 лютого 2038 року включно на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с. 28-32). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що знаходиться за адресою: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 6.1, 8.4 цього договору. Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору починаючи з 10.04.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 204,18 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору у випадку не виконання позичальником будь-яких своїх зобовязань за цим договором та/або умов договору іпотеки, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 3.1, 3.3 цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому п. 9.2, 9.3 цього договору. Відповідно до п. 11.6 кредитного договору договір набуває чинності з дня його підписання сторонами і скріплення печаткою банку і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором. Згідно з заявою на видачу готівки № 2318214/1041 від 19.02.2008 року, [PERSON] отримала від ВАТ «Сведбанк» 20 000, 00 дол. США, що еквівалентно 101 000, 00 грн. (а.с. 129). Таким чином, судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав належним чином та надав [PERSON] грошові кошти на придбання нерухомого майна у сумі 20 000, 00 дол. США. Згідно з умовами кредитного договору № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008 року та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі виникнення заборгованості (прострочення обовязкових платежів) кредитор має право вимагати дострокове повернення всієї суми боргу. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом у валюті договору станом на 19.06.2013 року, загальна заборгованість [PERSON] згідно з кредитним договором № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008 року складає 35\~312, 73 дол. США по курсу НБУ станом на 01.07.2013 року 282\~254, 65 грн. Отже, судом достовірно встановлений і вважається доведеним факт того, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором перед ПАТ «Сведбанк» не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув, у звязку з чим за [PERSON] утворилась заборгованістьперед позивачем у сумі 35\~312, 73 дол. США. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами та сумніву у суду не викликають. Проте, на підставі заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати наслідки спливу позовної давності до частини зобовязань, які виникли між сторонами по справі та відмовити у задоволенні частини позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами п. 3.1.1 кредитного договору починаючи з 10.04.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 204,18 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі № 6-20цс14. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником 10 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Відповідач не виконує щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку з чим після 10.05.2010 року, тобто з 11.05.2010 року (останній платіж, згідно з розрахунком заборгованості, був проведений 29.03.2010 року, а зарахований 19.04.2010 року, тобто в оплату за квітень 2010 року) у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 06серпня 2013 року. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача сум заборгованості за кредитним договором по кредиту та відсоткам, які виникли внаслідок невиконання відповідачем зобовязань до 06 серпня 2010 року, належить відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності, а іншу частину позовних вимог слід задовольнити. Обчислюючи розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню, суд виходить з того, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008 року станом на 19.06.2013 року, відповідач [PERSON] має заборгованість за період з 11.05.2010 року по 19.06.2013 року, яка в межах трирічного строку позовної давності, за підрахунком суду, складає загальну суму25 697, 10 дол. США, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом у розмірі 19 226, 75дол. США (загальна сума заборгованості за кредитом в розмірі 19\~436, 27 дол. США. - сума заборгованості за кредитом в розмірі 209, 52 дол. США, яка виникла до 06.08.2010 року); - заборгованість за відсотками у розмірі 6 470, 35 дол. США (загальна сума заборгованості по відсоткам в розмірі 7 535, 30 дол. США - сума заборгованості по відсоткам в розмірі 1064, 95 дол. США, яка виникла до 06.08.2010 року). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом у валюті договору станом на 19.06.2013 року, курс долара США врахований позивачем з такого співвідношення: 1 долар США = 7,9930 гривень (а.с. 121-122). За таких обставин, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008року, яка виникла станом на 19.06.2013 року у сумі25 697, 10 дол. США, що еквівалентно 205396, 92 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у сумі 19 226, 75 дол. США, що еквівалентно 153\~679, 41 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 6 470, 35 дол. США,що еквівалентно 51 717, 51 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення пені у сумі 8\~341, 16 дол. США, що еквівалентно 66\~670, 89 грн., суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за цим договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в тому числі день погашення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За правилами ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження порушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК Українидає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Так, судом встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008 року станом на 19.06.2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість за пенею у сумі 8\~341, 16 дол. США, що еквівалентно 66\~670, 89 грн., яка нарахована за період з 19.03.2009 року по 19.06.2013 року. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по пені, суд вважає за необхідне перерахувати розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, в межах річного строку позовної давності, який передував зверненню позивача до суду. За таких обставин, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору№ 1202/0208/45-003 від 19.02.2008року за період з 06.08.2012 року по 19.06.2013 року у сумі3 563, 76 дол. США,що еквівалентно 28\~485, 13 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи плату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Якщо вимога за основним зобовязанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобовязання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобовязання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобовязання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 19.02.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 443, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). Згідно з іпотечним договором № 1202/0208/45-003-Z-1 від 19.02.2008 року, Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали договір про наступне (а.с. 36-38). Відповідно до п. 1 договору цим договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1202/0208/45-003 від 19.02.2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобовязань, строків їх виконання, розміру, процентів, та інших умов. Відповідно до п. 2 договору на забезпечення виконання основного зобовязання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру № 154, що складається з 3 житлових кімнат, загальною площею 62,20 кв.м., житлова площа 36,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ у будинку 24 по вулиці Красногвардійська, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] 19.02.2008 року, за реєстром № 443. Відповідно до п. 5 договору за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 144\~408, 00 грн. Відповідно до п. 11 договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іптекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем були виконані вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення боржника про порушення основного зобовязання та про добровільне виселення, що підтверджується повідомленням про усунення порушень та вимогою про добровільне виселення від 02.07.2013 року № 14-102-б/б. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Вказані повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі покупцеві у разі порушення основного зобовязання закріплені договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, адже відповідач належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором, а тому банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Щодо початкової ціни предмета іпотеки. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодателем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Як вбачається з п. 5 іпотечного договору за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 144\~408, 00 грн., а тому суд вважає, що початкова ціна при реалізації предмета іпотеки спірноїквартири не може бути нижчою, ніж вартість цього предмета іпотеки, яка була узгоджена сторонами договору іпотеки при його укладенні у сумі 144\~408, 00 грн. Заперечення щодо такої оцінки предмета іпотеки від сторін не надходили. Також не надходило до суду клопотань про проведення відповідної судової експертизи для встановлення іншої ціни предмета іпотеки. Обовязковість встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації визначена Законом України «Про іпотеку», а правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 р. № 6-449цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами. Щодо посилання відповідача на те, що позивач в позові не зазначає про надання відповідачу іншого житла, як того передбачає ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також, згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Отже, з вищенаведених норм Закону України «Про іпотеку» та правової позиції Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд доходить висновку, що твердження відповідача про необхідність надання відповідачу іншого житла не відповідають нормам діючого законодавства та є такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивач у своєму позові одночасно з позовною вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки не ставить питання про виселення мешканців, які зареєстровані та проживають у спірній квартирі та вказане питання не було предметом розгляду по даній справі,у звязку з чим суд без відповідної заяви іпотекодержателя не вправі ухвалювати рішення про виселення мешканців, а також вирішувати питання про надання чи не надання відповідачу іншого житла. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 3524 від 04.07.2013 року про сплату судового збору у сумі 2 822 грн. 55 коп. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 338 грн. 82 коп.

Outcome: partial