Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» звернулось в Шевченківський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Посилається на те, що ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» виконує функції експлуатуючої організації щодо будинку [ADDRESS] . Рішенням Солом`янської районної у м. Києві ради № 422 від 01 липня 2009 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було визначено балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , відповідно до якого товариство повинне забезпечити належне отримання та управління житловими будинками та об`єктами комунального призначення. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] 05 червня 2009 року між ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг послуги з утримання та управління будинком та прибудинковою територією № ВГ 18-107. Відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість, що складається з: - 29540 гривень 77 копійок - основний борг; - 8017 гривень 28 копійок - індекс інфляції; - 2155 гривень 99 копійок - три проценти річних. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням учасників справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач після подачі позову до суду сплатила суму основного боргу. Просить стягнути з відповідача 8017 гривень 28 копійок індексу інфляції та 2155 гривень 99 копійок трьох процентів річних (а.с. 64). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у відсутність представника товариства. Зазначено, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 78). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Солом`янської районної у м. Києві ради № 422 від 01 липня 2009 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було визначено балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , відповідно до якого товариство повинне забезпечити належне отримання та управління житловими будинками та об`єктами комунального призначення (а.с. 8). 05 червня 2009 року між ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг послуги з утримання та управління будинком та прибудинковою територією № ВГ 18-107 (а.с. 10-13). Відповідно до умов договору про надання послуг послуги з утримання та управління будинком та прибудинковою територією № ВГ 18-107 відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. З позову вбачається, що відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не подано. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість, що складається з: - 8017 гривень 28 копійок - індекс інфляції; - 2155 гривень 99 копійок - три проценти річних. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. Представник позивача подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач сплатила суму основного боргу (а.с. 64). На підтвердження зазначених обставин представник позивача надала суду виписки банку та звіти про перерахування комунальних платежів (а.с. 65-74). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат в розмірі 8017 гривень 28 копійок та три проценти річних у розмірі 2155 гривень 99 копійок. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 18). Відповідач відзив на позовну заяву не подала, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 гривні.

Outcome: approved