Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (далі ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР») звернулось до суду 08 листопада 2016 року з позовом вказавши, що з 01.02.2014 року є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі Дніпропетровської області. Позивач надавав відповідачу [PERSON] житлово-комунальні послуги на суму 3720,18 грн. Квартира [ADDRESS] належить до приватної форми власності. Відповідач [PERSON] зобов'язана вчасно та у повному обсязі сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг, а також приймати участь у загальних витратах на обслуговування будинку пропорційно своїй частці у її майні.Однак вона в порушення вимог чиного законодавства не сплачує позивачу вартість спожитих житлово-комунальних послуг, в звязку з чим заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2015 р. по 01.10.2016 р. складає 3720 грн. 18 коп. 17 серпня 2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу видано судовпий наказ про стягнення з [PERSON]Є заборгованості за житлово-комунальні послуги, який ухвалою суду від 11.10.2016 р. скасований. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3720 грн. 18 коп., інфляційні витрати в сумі 147 грн. 50 коп., три проценти річних в сумі 82 грн. 78 коп. та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. (а.с. 2-30. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні вимог наполягала з підстав, викладених в позові та додаткових поясненнях (а.с. 36-39), просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги не визнали з підстав, викладених в запереченнях (а.с. 66-67). Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВМО № 695584 від 18.11.2009 р. є власником нежитлового приміщення загальною площею 227,5 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий (колишній [PERSON]), буд.80, прим. 14 (а.с. 91 копія витягу). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно пунктів 1,2 частини 2 статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний: укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками). Частиною 1 статті 24 вказаного Закону передбачено, що балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, згідно наданого суду договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Центрально-Міському районі (обєкт № 1) укладеного 18 листопада 2013 року між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради як замовником та ТзОВ «Сітісервіс-КР» як управителем, предметом договору є передача замовником управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та обєктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях. Мета договору є управління будинокм, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району створення мешканцями будинку належних умов проживання згідно з діючими стандартами, нормативами, нормами та правилами. Згідно абз. 1 пп. 2.1. договору замовник зобовязаний передати протягом місяця після укладення цього договору обєкт в управління та необхідну достовірну документацію в повному обсязі з оформленим актом прийняття-передачі обєкта в управління з управління згідно з додатком (далі акт прийняття передачі обєкта). Згідно абз. 1 п.п. 2.2. договору, управитель зобовязаний здійснювати функції з управління, прийняти обєкт в управління та необхідну достовірну документацію в повному обсязі з оформленням акту прийняття-передачі обєкта. Однак в матеріалах справи відсутні докази, що позивач у цій справі є належним балансоутримувачем нежитлового приміщення Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий (колишній [PERSON]), буд.80, прим. 14, а тому має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог.

Outcome: dismissed