overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка 17.06.2014 р. звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно до його повноліття, покликаючись на те, що спільне життя у них не склалось, так як вони виявились людьми з різними характерами і поглядами на життя, між ними часто виникали сварки, під час яких відповідач принижував її честь і гідність, з листопада 2012 р. вони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та що вона втратила до відповідача почуття любові, їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що з листопада 2012 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Відповідач несистематично надає кошти на утримання сина, хоча працездатний і може такі надавати щомісячно, а тому просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності та що вони з листопада 2012 р. вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритися позивачка з відповідачем не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Також встановлено, що відповідач надає кошти на утримання сина [PERSON], який проживає з матір'ю, несистематично, хоча працездатний і може такі надавати регулярно, та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обої з батьків, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися, вони мають різні характери та погляди на життя, відповідач не рахувався з її інтересами та інтересами сім`ї, часто провокував скандали, ніде не працював, через що подружні відносини вони припинили з лютого 2017 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. В разі відсутності відповідача не заперечує проти розгляду справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає, на примирення не згідний, не заперечує проти задоволення позову, просить слухати справу без його участі. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2015 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Нормальні подружні стосунки між сторонами не склалися, тривалий час сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім`я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір`ю, проти чого сторони не заперечують. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір, який був сплачений нею при подачі позову до суду, як це передбачено ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2016 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 04 вересня 2017 року звернувся до суду. Позивач у судовому засіданні поданий ним позов підтримав та суду пояснив, що ще перед Паскою відповідач заявила йому, що їм потрібно припинити подружні стосунки, однак до червня цього року вони продовжували жити як чоловік і жінка. У червні 2017 року він перевіз дружину з дитиною у м. Нова Ушиця, оскільки дружина знайшла там місце проживання, за яке не потрібно було б сплачувати орендну плату. Коли він був на заробітках, дружина повідомила йому, що переїхала жити до іншого чоловіка. За таких обставин вважає, що шлюб існує формально, він не бажає пробачати такий поступок відповідача. Відповідач у справі [PERSON] позовні вимоги визнала і пояснила, що поступово стосунки у шлюбі погіршувалися. Уже майже три місяці вона проживає з іншим чоловіком і не бажає відновлювати подружні стосунки з позивачем. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) слідує, що сторони з 17 січня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов і не заперечила проти припинення шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у судових дебатах просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Пустомитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського РУЮ від 17.05.2005 року, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 21. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народилось троє синів : [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що стосунки з відповідачем не склалися, перешкоджають подальшому спільному проживанню, тому примирення між ними неможливе. Позивачка неодноразово намагалася налагодити відносини, змушена була іти на компроміси, у випадках коли виникали ті чи інші суперечності, проте незважаючи на докладені зусилля, її дії не принесли жодного результату. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не виявляє бажання підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивачка подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини небачить та наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2007 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], і сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, з приводу чого в сім'ї почали відбуватися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, можливості зберегти сім'ю немає, шлюбних відносин вони не підтримують, неодноразові спроби примирення не привели до бажаного результату і сім'я фактично припинила своє існування, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причину неявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2007 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO], і сина - [PERSON], [INFO]. Сторони більше двох років не проживають разом, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні, так як вважають, що шлюб неможливо зберегти. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір'ю. У зв'язку з тим, що позивачкою при подачі позову до суду не було сплачено судовий збір через важке матеріальне становище, то відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2011 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, виникали сварки та що вже більше десяти місяців вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що подружнє життя із відповідачем не склалося, з жовтня 2013 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивачки та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з жовтня 2013 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час та що позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2016 року і мають спільного малолітнього сина. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 13 квітня 2018 року звернулась до суду. Ухвалою суду від 21 травня 2018 року (а.с. 13) справу призначено до розгляду у підготовче засідання. Сторони в підготовче засідання не з'явилися. Позивач у п. 3 позовної вимоги заявила клопотання про розгляд справи без її участі (зворот а.с. 2), а відповідач 11.06.2018 через канцелярію суду подав заяву (а.с. 15) про визнання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 1 ст. 198 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 4) слідує, що сторони з 17 травня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а із свідоцтва про народження (а.с. 9), - що мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 1967 року. У шлюбі сторони дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явилися, 04 серпня 2015 року подали до суду заяви про, відповідно, підтримання (а.с. 15) та визнання (а.с. 16) позовних вимог. Справу просили розглянути у їх відсутності. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, копією актового запису про шлюб (а.с.13) стверджується, що сторони із 17 червня 1967 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала її та не заперечила проти розірвання шлюбу. Підтримання та визнання позову сторонами, на думку суду, свідчить про байдужість подружжя до існування їх шлюбу. З огляду на це, враховуючи обставину, що сторони протягом п'яти років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 1990 року, неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Заявляючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 17 липня 2019 року звернулася до суду. 02 серпня 2019 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача у с. Лучинець (а.с. 11) і ухвалою від 05 серпня 2019 року (а.с. 12) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Відзив на позов не подано. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті (а.с. 16). Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач у п. 3 позовної вимоги (зворот а.с. 2), а відповідач в заяві від 18 вересня 2019 року (а.с. 18) просили про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідач у згаданій заяві визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони з 17 червня 1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей у шлюбі нема. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Як слідує із позовної заяви, позивач не бажає збереження шлюбу, заявила про фактичне припинення подружніх стосунків. Відповідач визнав позов. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, обставину, що сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved