Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

ТОВ «ОТП факторинг Україна» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 22 грудня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-001/280/2006, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування кредит у розмірі 96300,00 доларів США грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 5,49%. Також згідно договору поруки № SR-001/280/2006 від 22 грудня 2006 року, [PERSON] є поручителем [PERSON], відповідно до п. 1.1. поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях [PERSON] згідно договору поруки. Відповідач, в порушення умов договору, не проводить платежів в рахунок повернення заборгованості. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, сума якої станом на 21.01.2014 р. складає 106 361,98 дол. США, що еквівалентно 850 151,31 грн., та пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 3 103 052,29 грн., які позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів, поклавши на них судові витрати. Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце, час та дату слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-001/280/2006, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування кредит у розмірі 96300,00 доларів США грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 5,49%. Також згідно договору поруки № SR-001/280/2006 від 22 грудня 2006 року, [PERSON] є поручителем [PERSON], відповідно до п. 1.1. поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях [PERSON] згідно договору поруки. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов договору, щодо сплати процентів за користування кредитом, а також плати за обслуговування кредиту. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання достроково та в повному обсязі. Таким чином, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем в підтвердження позовних вимог, станом на 21.01.2014 р. складає 106 361,98 дол. США, що еквівалентно 850 151,31 грн., та пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 3 103 052,29 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, а саме того, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, на думку суду розмір такої пені доцільно зменшити до суми заборгованості за кредитом, що таким чином становить 850 151,31 грн., виходячи з чого загальна сума боргу складає 1700302,62 грн. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, доведений та такий, що підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial