Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомбінат-Тернопіль», надалі позивач, звернулося в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач-1, приватного нотаріуса [PERSON], надалі відповідач-2, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 20.09.2012р. зареєстрованого в реєстрі за №4874. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що Товариства не мало право укладати договір купівлі-продажу приміщення, а приватний нотаріус в свою чергу незаконного його посвідчив, так як відчужуване приміщення на момент укладання оспорюваного правочину перебувало у податковій заставі, а відтак без згоди обтяжувала - податкової інспекції не могло його продати. При укладанні договору Товариство не знало про внесення приміщення [ADDRESS], до податкової застави, оскільки дії податкового органу по включенню вказаного приміщення проводилися без участі представника ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль». Тому, договір був укладений з боку Товариства без відповідного дозволу, тобто є таким, що вчинений в супереч законодавства, а відтак підлягає до визнання його недійсним. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнають, мотивуючи тим, що при укладанні та посвідченні договору купівлі-продажу приватним нотаріусом було перевірено факт перебування відчужуваного приміщення у податковій заставі, що не підтвердилося, самим Товариством вчинялися дії по заміні предмета податкової застави - приміщення по [ADDRESS], Товариство знало про відсутність приміщення у податковій заставі та вчинило дії по його продажу. Крім цього зазначають, що позивачем не наведено та не підтверджено доказами, яким чином були порушенні права та інтереси Товариства через укладення оспорюваного договору. Приватний нотаріус [PERSON] згідно заяви просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги не визнає, посилаючись на ті обставини, що при посвідченні договору купівлі-продажу нею були вчинення всі дії, які вимагаються Законом України «Про нотаріат», «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зокрема, отримано необхідні витяги про підтвердження відсутності заборони на відчуження предмету договору купівлі-продажу, а також перебування приміщення у податковій заставі. Лише після отримання позитивних висновків нею був посвідчений договір купівлі-продажу. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини. Згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомбінат-Тернопіль», державну реєстрацію змін до якого проведено 23.10.2013р., Товариство створене в результаті перетворення (реорганізації) Закритого акціонерного товариства «Агрокомбінат». ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «Агрокомбінат». Учасником Товариства є юридична особа - Приватне підприємство «Д «Торговий дім Тернопіль». Як вбачається із Протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» №4 від 19.09.2012р. збори учасників вирішили продати належне ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» нежитлове приміщення [ADDRESS] та надати директору Спяку П.С. повноваження укласти договір купівлі-продажу вказаного приміщення. 20 вересня 2012 року між ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» (продавець) та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4874. За умовами вказаного договору Товариство передає нежиле приміщення крамниці [ADDRESS], у власність покупця [PERSON], яка в свою чергу зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього грошову суму. Згідно пункту 2 Договору сторони встановили ціну в сумі 1 047 260 грн. Як підтверджується долученою до матеріалів справи копією платіжного доручення №518076 від 20.09.2012р. [PERSON] свої зобов'язання по оплаті приміщення виконала повністю, а саме оплатила 1 047 260 грн. Згідно витягу про державну реєстрацію прав власності від 29.10.2012р. [PERSON] зареєструвала за собою право власності на нежиле приміщення крамниці в [ADDRESS]. У пункті 1.5 Договору ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» гарантувало, що відчужуване приміщення не перебуває під арештом чи забороною (Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №37915236 від 20.09.2012р.), не перебуває в податковій заставі (Витяг з Держаного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №37915269 від 20.09.2012р.), щодо нього не ведуться судові спори, воно не заставлене, не обтяжене іпотекою (Витяг з Державного реєстру іпотек №37915261 від 20.09.2012р.), відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса не використовується, в статутний фонд товариства не внесене, та жодним іншим чином не обтяжене. Треті особи не мають права на відчужуване майно. Як стверджує представник позивача, що не заперечується представниками [PERSON], при укладанні договору купівлі-продажу приміщення та його посвідченні, сторонами по договору були досягненні всі істотні умови, волевиявлення ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» на вчинення дій по продажу приміщення було дійсним. Однак, Товариство не знало, що приміщення по [ADDRESS], перебувало у податковій заставі, в підтвердження чого додає Акт опису активів, на які поширюється право податкової застави №22065/7/24-01433 від 06.04.2009р., який не підписаний і не отриманий представником ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль», а тому не мало права на його продаж без дозволу обтяжувала - Тернопільської ОДПІ. Проте, дані пояснення та обґрунтування не ґрунтуються на матеріалах справи та повністю спростовуються наступним. Стаття 627 Цивільного кодексу України, з посиланням на статтю 6 Кодексу передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, правочин не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Матеріалами справи підтверджується, що при посвідченні 20.09.2012р. договору купівлі-продажу приміщення нотаріусом були вчиненні дії відповідно до Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а саме отримані Витяг по перебування відчужуваного приміщення в податковій заставі, витяг з Державного реєстру іпотек, згідно даних яких приміщення по [ADDRESS], було вільне від заборон для продажу. Крім цього, нотаріусу при посвідченні договору ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» був наданий Акт опису майна щодо заміни предмета податкового застави від 05.09.2012р. №18472/7/19-43, підписаний податковим керуючим та представником ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» Спяком П.С., відповідно до якого Тернопільська ОДПІ надала свою згоду на звільнення з-під податкової застави приміщення по [ADDRESS] шляхом його заміни іншим майном, тим самим фактично виключивши дане майно з-під податкової застави. Разом з тим, згідно листа Тернопільської ОДПІ від 15.03.2013р. №6365/7/19-00 вбачається, що нежитлове приміщення крамниці в [ADDRESS], належало ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» і перебувало в податковій заставі. Дане приміщення звільнене з-під податкової застави 19.09.2012р., про що внесено відповідні зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх позовних вимог і заперечень. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Агрокомбінат-Тернопіль» не ґрунтуються на нормах законодавства, не підтвердженні матеріалами справи, а відтак до задоволення не підлягають. Стаття 3 ЦПК України надає право кожній особі в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав та інтересу є визнання правочину недійсним. Проте, позивачем при розгляді справи належними і допустимими доказами не обґрунтовано і не доведено факту порушення прав, інтересів Товариства укладеним договором купівлі-продажу при тих обставинах, що Товариство при його укладанні подало докази відсутності відчужуваного майна в податковій заставі. Відповідно до ст. 88 ЦП України судовий збір позивачу не відшкодовується. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed