Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Горзов О.О. подав до суду позовну заяву, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 19 травня 2021 року та зареєстрований у реєстрі за № 48056, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 02.12.2020 по 30.04.2021 включно суми в розмірі: 22357,54 грн заборгованість за тілом кредиту; 2020,42 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 11349,70 грн заборгованість по комісіях; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 35777,66 грн, поклавши судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликався на те, що 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 48056 про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 02.12.2020 по 30.04.2021 суму в розмірі 35777,66 грн, а саме: 22357,54 грн заборгованість за тілом кредиту; 2020,42 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 11349,70 грн заборгованість по комісіях; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. 06 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. відкрито виконавче провадження № 66001181 з виконання виконавчого напису № 48056, вчиненого 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Про наявність несплаченої заборгованості за кредитним договором та вчинення виконавчого напису нотаріуса позивачка дізналася у липні 2021 року, коли не змогла скористатися своєю банківською карткою для зняття пенсії. Як зазначено в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса, згадана сума заборгованості виникла за кредитним договором № L01.188.38116 від 25.08.2015, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк», право вимоги за яким на підставі Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Про існування заборгованості за кредитним договором позивачці не було відомо, так як будь-яких кредитних договорів з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вона не укладала. Також позивачку не було повідомлено про відступлення права вимоги за згаданим кредитним договором відповідачу. Укладений між ПАТ «Ідея Банк» та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутні підстави стверджувати про безспірність заборгованості позивачки перед відповідачем на час вчинення виконавчого напису та існування такої взагалі. Позивачка [PERSON] не отримувала від відповідача вимогу про усунення порушень за кредитним договором, внаслідок чого була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Позивачка не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. 20.08.2021 надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] , вважаючи позовну заяву необґрунтованою, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 25 серпня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та позивачкою було укладено угоду № L01.188.38116 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. 02 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАСБ» укладено Договір факторингу № 12/89, відповідно до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Ідея Банк» є ТзОВ «ЄАСП», у тому числі і за кредитним договором № L01.188.38116 від 25.08.2015. 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 48056, щодо стягнення з позивачки на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 35777,66 грн за період з 02 грудня 2020 року по 30 квітня 2021 року. Вказує, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. подано вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже, виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Більше того, позивачкою не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу, які були б оформлені у встановленому законом порядку, також відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. 02.11.2021 представником позивачки адвокатом Горзовим О.О. подано відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що позивачку не було повідомлено про відступлення вимоги за кредитним договором, їй не надсилалися вимоги про повернення боргу, а про вчинення виконавчого напису нотаріуса вона дізналася після арешту банківських рахунків відповідно до постанови приватного виконавця. З наведеного вбачається, що нотаріус не оцінював аргументів боржника, яким є позивачка, на предмет наявності ознак безспірності вимог відповідача. Посилання відповідача на висновки Верховного Суду, зазначені у відзиві, не спростовують доводів позовної заяви стосовно того, що вказана у спірному виконавчому написі заборгованість не може вважатися обґрунтованою та безспірною з підстав, наведених у ній. Щодо судових витрат на правову допомогу, то такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Крім цього, зазначив, що спростування відповідачем у відзиві доводів про пропущення нотаріусом строку позовної давності для вчинення спірного виконавчого напису не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами факту виникнення у нього права на стягнення боргу відповідно до кредитного договору, а також моменту виникнення такого права. Крім того, позивачка не посилалася на дані обставини як на підставу своїх позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. правом подачі пояснень щодо позову не скористався. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. правом подачі пояснень щодо позову не скористалася. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 30 липня 2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 18/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.08.2021 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 16.08.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі /а.с. 25/. Одночасно з позовом [PERSON] подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу /а.с. 20-21/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області про забезпечення позову від 02.08.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 48056 від 19.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 02.12.2020 по 30.04.2021 включно загальної суми 35777,66 грн /а.с. 23-24/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2021 підготовче судове засідання відкладено на 08.09.2021 /а.с. 31/. 20.08.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подано відзив на позовну заяву /а.с. 59-66/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2021 закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та призначено справу до судового розгляду на 25.10.2021 /а.с. 92/. 02.11.2021 представником позивачки [PERSON] адвокатом Горзовим О.О. подано відповідь на відзив /а.с. 110-113/. Розгляд справи по суті відбувся 09.11.2021 за участі представника позивачки [PERSON] адвоката Горзова О.О. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її інтереси в суді представляв адвокат Горзов О.О., який позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, в поданому відзиві позов заперечив з підстав, наведених у ньому, подальший розгляд справи просив проводити за його відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. у судове засідання не прибула. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не прибув. З відповіді Міністерства юстиції України на запит № ПІ-М-3391 від 29.07.2021 встановлено що діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 № 1075/6 зупинена з 29.06.2021 у зв`язку з необґрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності до усунення цієї обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому позов слід задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. З долученої до матеріалів справи копії кредитного договору № L01.188.38116 від 25.08.2015 судом встановлено, що такий укладено між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] /а.с. 13-14/ Судом встановлено, що 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 48056, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому АТ «Ідея Банк» на підставі договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 відступлено право вимоги за кредитним договором № L01.188.38116 від 25.08.2015, укладеним між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», грошові кошти в загальній сумі 35777,66 грн за період з 02.12.2020 по 30.04.2021, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22357,54 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 2020,42 грн, заборгованість по комісіях у розмірі 11349,70 грн та плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн /а.с. 9/. Зі місту зазначеного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при його вчиненні керувався ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172 (в редакції від 10.12.2014, котра діяла на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»). Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. від 06.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66001181 з виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 48056, в межах якого накладено арешт на майно та кошти [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору /а.с. 8, 11-12/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із вчиненням приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором та оспорюванням позивачкою таких дій. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України), Закону України\~«Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII), Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок) та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України\~«Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України\~«Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою \~Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, в абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому АТ «Ідея Банк» на підставі договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 відступлено право вимоги за кредитним договором № L01.188.38116 від 25.08.2015, укладеним між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», заборгованості в сумі 35777,66 грн за період з 02.12.2020 по 30.04.2021, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22357,54 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 2020,42 грн, заборгованості по комісіях в розмірі 11349,70 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн, вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Частиною першою статті 17 Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява №48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України\~«Про доступ\~до судових\~рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Оскільки вищезазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду відповідно до п. 4 ст.\~254 КАС України набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, то з цієї дати чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З матеріалів справи встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 19.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між ПАТ «ІдеяБанк» та позивачкою кредитний договір № L01.188.38116 від 25.08.2015 не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, оскільки на момент вчинення виконавчого напису 19.05.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 158/2157/17. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. З урахуванням положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 50, 87-88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87-88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, постановах Верховного Суду від 14.03.2019 у справі №201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31.01.2018 у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності вимог щодо стягнення з позивачки боргу за кредитним договором, не повідомив останню про вчинення ним оспорюваного виконавчого напису, відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованість перед стягувачем є безспірною. Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які спростовують безспірність заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, що оскаржується. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не з`ясував питання щодо безспірності заборгованості з боржником, не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості, в зв`язку з чим останній був позбавлений об`єктивної можливості висловити свої заперечення щодо суми нарахованого боргу, яку він не визнає. Разом з тим, відповідачем не подано жодного доказу на спростування обставин, які викладені позивачкою. Крім того, станом на дату вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 48056, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 35777,66 гривень, законодавча підстава для його вчинення, а саме: пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», втратила чинність, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. Наведені відповідачем у відзиві доводи не впливають на висновки суду щодо наявності підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищенаведеного суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов [PERSON] слід задовольнити з урахуванням встановлених судом обставин, визнавши таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований у реєстрі за № 48056, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 35777,66 гривень. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн та сплаченого судового збору, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №12/21 від 28.07.2021 адвокат Горзов О.О. надав юридичні послуги позивачці [PERSON] відповідно до переліку на суму 4000 грн /а.с. 113/. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 26 від 29.09.2021 [PERSON] сплатила 4000 грн на підставі договору № 12/21 від 28.07.2021 /а.с. 112/. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачки надано: квитанцію до прибуткового касового ордера № 26 від 29.09.2021, відповідно до якої [PERSON] сплатила 4000 грн на підставі договору № 12/21 від 28.07.2021; акт виконаних робіт за договором № 12/21 про надання правової допомоги від 28.07.2021, а тому витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн є підставними та підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, матеріали справи містять квитанцію № 48791 від 30.07.2021 про сплату судового збору в сумі 908,00 грн та квитанцію № 49174 від 30.07.2021 про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн /а.с. 1, 19/. Відтак витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн та сплачений судовий збір на загальну суму 1362,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved