Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 01.03.2021 року представник АТ АКБ «Львів» Мочульський Л.Б., який діє на підставі довіреності №93/19 від 02.12.2019 року, звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Предметом позову є стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №03487/112/2018 від 29.05.2018 року у розмірі 45167,10 грн., а також судових витрат. Підставою позовних вимог є те, що 29.05.2018 року між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення Кредитного договору №03487/112/2018 на підставі паспорту споживчого кредиту та детального розпису загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної відсоткової ставки. Отже, відповідно до Кредитного договору №03487/112/2018 [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та надано у користування кредитні кошти у сумі 55 тис. грн., які вона зобов`язувалася повернути на умовах та у строки, визначені кредитним договором. Згідно п.3.2. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 50% річних. Свою згоду на прийняття вищезазначених договірних умов [PERSON] підтвердила власноручним підписом у Паспорті споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, Детальному розписі загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної відсоткової ставки, а також шляхом підписання основного договору №03487/112/2018. [PERSON] свої зобов`язання не виконала, істотно порушивши умови кредитного договору, внаслідок чого загальна заборгованість позичальника станом на 25.02.2021 року складає 45167,10 грн. та включає у себе заборгованість за основною сумою кредиту - 30993,40 грн., заборгованість по відсотках - 14173,70 грн. У досудовому порядку спір між сторонами не врегульований, оскільки вимога АТ АКБ «Львів», що направлена на адресу місця проживання [PERSON] з метою добровільного погашення заборгованості, залишилася проігнорованою позичальником. Тому з метою примусового стягнення боргу АТ АКБ «Львів» звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, 05.04.2021 року направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги АТ АКБ «Львів» у повному обсязі, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що позивач здійснює свою діяльність на підставі установчого документу - Статуту Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 17.12.2019 року (а.с.40-42). 29.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «Львів» (правонаступник - Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів») виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення Кредитного договору №03487/112/2018 (а.с.6-7). Предметом даного договору є надання кредитором позичальнику грошових коштів у розмірі 55 тис. грн. з умовою їх повернення у термін до 28.05.2021 року. В свою чергу позичальник зобов`язувався повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором у повному обсязі. Пунктом 3.3. Розділу 3 «Розрахунки між сторонами» передбачено, що загальна вартість кредиту становить 108899,48 грн. Реальна річна процентна ставка становить 67,67 грн. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно, виходячи з фактичної кількості днів у місяці Відповідно до п.3.6. позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення кредиту До Кредитного договору додається Детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості Кредиту і реальної відсоткової ставки, в якому зазначено умови надання кредиту, в тому числі термін користування кредитом - 36 місяців, номінальна відсоткова ставка - 50% від 29.05.2018 року, вид погашення відсотків (останній день кожного місяця, в останню дату угоди, кожного 1-го числа кожен місяць, крім вихідного). Також визначений графік платежів та сума погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами (а.с.8). Також, у Паспорті споживчого кредиту міститься інформація, в тому числі, щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, а саме: -процентна ставка - з 29.05.2018 року 50%; -тип процентної ставки - фіксована. Крім того, у Паспорті зазначено порядок повернення кредиту, інформацію щодо платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, а саме: -загальні витрати за кредитом - 53899,48 грн.; -орієнтована загальна вартість кредиту - 108899,48 грн.; -реальна річна процентна ставка - 67,67% річних (а.с.12). Копією меморіального ордеру №520955 від 29.05.2018 року підтверджується, що [PERSON] перераховано кредитні кошти у розмірі 55 тис. грн. (а.с.9). Також, у Паспорті споживчого кредиту зазначено, що позичальник підтверджує отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі у разу невиконання нею зобов`язань за договором. З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається що за період з 29.05.2018 року по 02.02.2021 року, відповідач користувалася кредитним картковим рахунком (а.с.17-39). Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. За такого, з наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами. Отже, свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно розрахунку позивача, становить 45167,10 грн., а саме: - заборгованість за основною сумою кредиту - 30993,40 грн.; - заборгованість по відсотках - 14173,70 грн. (а.с.5). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником за кредитним договором своїх обов`язків та з метою досудового врегулювання спору, листом-вимогою №764/0-14 від 02.09.2020 року АТ АКБ «Львів» повідомила [PERSON] за адресою її місця проживання, зазначену у документах, про порушення нею умов кредитного договору та існування заборгованості у розмірі 32327,84 грн., яку позивач просив сплатити позичальника у добровільному порядку (а.с.10). Даний лист був вручений відповідачу, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №03487/112/2018 від 29.05.2018 року, умови якого були погоджені сторонами, позивачем дані умови були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, а остання взяті на себе за договором зобов`язання не виконала, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 45167,10 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду АТ АКБ «Львів» було сплачено 2270 гривень судового збору, що підтверджується відповідним меморіальним ордером №530798 від 18.02.2021 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору, понесених позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved