Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Сторони починаючи з 31 жовтня 2003 року перебували в фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство, після чого 10 серпня 2004 року зареєстрували шлюб. Рішенням Попаснянського райсуду від 23 серпня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний. При цьому від шлюбу у сторін є спільна дитина син [PERSON], [INFO], який після припинення між сторонами шлюбних відносин залишився постійно мешкати разом з позивачкою. Під час сумісного проживання як до реєстрації шлюбу, так і під час шлюбу сторони придбали сумісне майно у вигляді рухомого майна (меблів та побутової техніки), автотранспорту (трактор, автомобіль, два мопеди-скутери). Крім того, згідно договору дарування від 29.11.2002 року відповідач був обдарований квартирою №1 житлового будинку №12 по вул..Леніна с.Білогорівка Попаснянського району, в якому сторони за рахунок спільних трудових і грошових затрат провели реконструкцію та капітальний ремонт як самого житлового будинку, так і господарських споруд на території домоволодіння, у звязку з чим вартість цього домоволодіння значно збільшилась. В поданому позові позивачка посилається на те, що після припинення шлюбних відносин сторони не досягли між собою домовленості щодо добровільного розділу спільного майна. У зв'язку з чим в поданому позові позивач просить суд: 1. Визнати спільним сумісним майном трактор «Білорусь» МТЗ-80, державний номер [NUMBER], приблизною вартістю 30 000 грн., причеп до трактору вартістю 4000 грн., плуг вартістю 2 000 грн, культиватор вартістю 2 000 грн., автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску, вартістю 30 000 грн., скутер «Сузукі», обємом 49 куб., вартістю 1500 грн., мопед «Вайпер», вартістю 1000 грн., двоспальне ліжко світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., холодильник «Норд» білого кольору, вартістю 1000 грн., кухонну стінку світло-коричневого кольору (яка складається з: мийки, 2-х столів тумб, пеналу, трьох навісних шаф), вартістю 2500 грн., кухонний кут (до якого входить стіл, кут, два табурети оббиті темно-коричневою тканиною з абстрактним рисунком) вартістю 600 грн., корпусну стінку кольору горіх (до якої входить: шафа для одягу, пенал, дві шафи під посуд, посередині тумба з полицями) вартістю 3000 грн., морозильну камеру білого кольору вартістю 2000 грн., компютерний стіл з тумбою, темно-коричневого кольору, вартістю 500 грн., тюнер та супутникову антену вартістю 700 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., пральну машинку «Індезіт» вартістю 3000 грн., шафу для прихожої світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., телевізор «LG» 32 діагоналі, вартістю 4500 грн., а всього на загальну суму 90 900 грн. 2. Розділити між сторонами сумісне рухоме майно у рівних частинах, а саме: в рахунок 1/2 частини виділити у користування позивачки плазмовий телевізор «LG» вартістю 4500 грн., морозильну камеру вартістю 2000 грн., пральну машинку «Індезит» вартістю 3000 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., корпусну стінку (в яку входить: шафа для одягу, пенал, дві шафи під посуд, посередині тумба з полицями) вартістю 3000 грн., компютерний стіл з тумбою темно-коричневого кольору вартістю 500 грн. та автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску, вартістю 30 000 грн., а всього на загальну суму 44 500 грн., залишивши решту майна у користуванні відповідачу, а також стягнувши з відповідача на користь позивачки різницю в вартості майна у сумі 1000 грн. 3. Відповідно до вимог ст.ст.60-62,74 СК України визнати квартиру №1 з господарськими будівлями житлового будинку №12 по вул..Леніна с.Білогорівка Попаснянського району, який належить відповідачу на праві власності, обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнання за позивачкою право на ? частину спірного житла, залишивши це житло в користуванні відповідачу та стягнувши з відповідача на її користь вартість 1/2 частини житлового будинку. В судовому засіданні позивачка та її представник частково уточнили свої позовні вимоги та просили суд визнати квартиру №1 з господарськими будівлями житлового будинку №12 по вул..Леніна с.Білогорівка Попаснянського району, який належить відповідачу на праві власності, обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за позивачкою право на ? частину спірного житла (а.с.117 т.2). При цьому в іншій частині підтримали позов в повному обсязі. Відповідач відповідно до наданих письмових заперечень (а.с.126 т.1,174-175 т.2) позовні вимоги визнав частково, при цьому запропонував власний варіант розділу спільного майна, за яким просить суд: 1.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Залишити позивачу в постійне користування мопед «Вайпер», вартістю 1000 грн., двоспальне ліжко світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., холодильник «Норд» білого кольору, вартістю 1000 грн., кухонну стінку світло-коричневого кольору (яка складається з: мийки, 2-х столів тумб, пеналу, трьох навісних шаф), вартістю 2500 грн., кухонний кут (до якого входить стіл, кут, два табурети оббиті темно-коричневою тканиною з абстрактним рисунком) вартістю 600 грн., корпусну стінку кольору горіх (до якої входить: шафа для одягу, пенал, дві шафи під посуд, посередині тумба з полицями) вартістю 3000 грн., морозильну камеру білого кольору вартістю 2000 грн., компютерний стіл з тумбою, темно-коричневого кольору, вартістю 500 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., пральну машинку «Індезіт» вартістю 3000 грн., шафу для прихожої світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., плазмовий телевізор «LG» 32 діагоналі, вартістю 4500 грн., а всього на загальну суму 20 500 грн. 2.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Залишити відповідачу в постійне користування автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску, вартістю 30 000 грн., тюнер та супутникову антену вартістю 700 грн., скутер «Сузукі», обємом 49 куб., вартістю 1500 грн., а всього на загальну суму 20 500 грн., стягнувши з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію у розмірі 5850 грн. При цьому, не вважати спільним майном подружжя наступне майно - трактор «Білорусь» МТЗ-80, державний номер [NUMBER], приблизною вартістю 30 000 грн., причеп до трактору вартістю 4000 грн., плуг вартістю 2 000 грн, культиватор вартістю 2 000 грн., а також квартиру №1 з господарськими будівлями житлового будинку №12 по вул..Леніна с.Білогорівка Попаснянського району, так як це майно було придбано відповідачем до шлюбу з позивачкою, а тому розділу не підлягає. В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали заперечення в повному обсязі, наполягаючи на запропонованому варіанті розділу майна. Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В суді без заперечень з боку сторін було встановлено, що сторони дійсно починаючи з 31 жовтня 2003 року перебували в фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство, після чого 10 серпня 2004 року зареєстрували шлюб. Рішенням Попаснянського райсуду від 23 серпня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний. При цьому від шлюбу у сторін є спільна дитина син [PERSON], [INFO], який після припинення між сторонами шлюбних відносин залишився постійно мешкати разом з позивачкою. Вищезазначені обставини підтверджуються також письмовими матеріалами справи на а.с.10-14,107 т.1. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому, згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Також, у відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. А згідно п. 24 вказаної Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у треті осіб. Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України та визначаючи перелік спільного майна, набутого сторонами під час шлюбу, судом без заперечень з боку сторін було встановлено, що сторони є співвласниками наступного майна: - автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску, вартістю 30 000 грн., який сторони придбали в вересні 2007 року на підставі кредитного договору, який був укладений 26.09.2007р. між відповідачем та ВАТ «Кредитпромбанк», і право власності на який було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується відповідними доказами на а.с.88-98 т.1. При цьому, в дійсний час цей автомобіль знаходиться в тимчасовому користуванні у рідного сина відповідача від першого шлюбу [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS] (а.с.59 т.1); - скутера «Сузукі», обємом 49 куб., 2008 року випуску вартістю 1500 грн., та мопеду «Вайпер», 2008 року випуску, вартістю 1000 грн., що підтверджується відповідними доказами на а.с.71 т.1 та [PERSON] опису й арешту майна (а.с.56-62 т.1), згідно якого на мопед «Вайпер» був накладений арешт, а скутер «Сузукі» згідно пояснень відповідача у звязку з поломками був розібраний останнім на запчастини (а.с.59 т.1); - рухомого майна у вигляді: двоспального ліжка світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., холодильника «Норд» білого кольору, вартістю 1000 грн., кухонної стінки світло-коричневого кольору (яка складається з: мийки, 2-х столів тумб, пеналу, трьох навісних шаф), вартістю 2500 грн., кухонного кутка (до якого входить стіл, кут, два табурети оббиті темно-коричневою тканиною з абстрактним рисунком) вартістю 600 грн., корпусної стінки кольору горіх (до якої входить: шафа для одягу, пенал, дві шафи під посуд, посередині тумба з полицями) вартістю 3000 грн., морозильної камери білого кольору вартістю 2000 грн., компютерного столу з тумбою, темно-коричневого кольору, вартістю 500 грн., тюнера та супутникової антени вартістю 700 грн., мікрохвильової пічки вартістю 600 грн., пральної машинки «Індезіт» вартістю 3000 грн., шафи для прихожої світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., плазмового телевізора «LG» 32 діагоналі, вартістю 4500 грн., що підтверджується також [PERSON] опису й арешту майна (а.с.56-58 т.1). При цьому суд зазначає, що сторони погодились з оціночною вартістю як автотранспортної техніки, так і вищезазначеного рухомого майна, у звязку з чим відмовились від проведення по справі відповідно автотоварознавчої та товарознавчної експертиз щодо зазначеного майна. Також, судом було встановлено, що під час шлюбу, а саме 27 листопада 2009 року, відповідачем був придбаний трактор «Білорусь» МТЗ-80, 1990 року випуску, державний номер [NUMBER], що підтверджується Біржовим договором на а.с.32 т.1, вартість якого відповідно до висновків судової авто товарознавчої експертизи складає 26 051 грн. (а.с.99-108 т.2). Разом з тим, судом було встановлено, що після припинення шлюбних відносин відповідач в липні 2012 року продав вищезазначений трактор своїй рідній сестрі [PERSON], що підтверджується відповідними доказами на а.с.49,105 т.1. У звязку з чим суд вважає, що хоча зазначений трактор й вибув із спільного володіння колишнього подружжя, позивачка в дійсний час має право на 1/2 частину вартості цього трактору, що складає 13 025 грн.50 коп. При цьому суд не приймає до уваги ствердження відповідача про те, що трактор МТЗ-80 був придбаний ним виключно на гроші у розмірі 25 000 грн., які він отримав від продажу іншого трактора, який був ним придбаний ще до шлюбу, і вважає такі ствердження відповідача надуманими, так як відповідачем не було надано на адресу суду відповідних належних та допустимих доказів, якими в даному випадку не можуть бути пояснення свідків. Крім того, судом встановлено, що згідно договору дарування від 29.11.2002 року відповідач був обдарований квартирою №1 житлового будинку №12 по вул..Леніна с.Білогорівка Попаснянського району (а.с.17-20,86,127-129 т.1), в якому сторони за рахунок спільних трудових і грошових затрат провели реконструкцію та капітальний ремонт як самого житлового будинку, так і господарських споруд на території домоволодіння, у звязку з чим вартість цього домоволодіння значно збільшилась, що підтверджується висновками проведеної по справі судової будівельної експертизи від 05.02.2013р. (а.с.9-93 т.2), згідно яких ринкова вартість житлового будинку, будівель та споруд, розташованих за адресою [ADDRESS], станом на час проведення експертизи складає 122 170 грн. При цьому вартість виконаних покращень в зазначеному домоволодінні на час проведення експертизи склала 112 465 грн. Виконанні покращення відносно до ринкової вартості зазначеного домоволодіння станом на час проведення експертизи збільшилась на 68 787 грн., що складає 56,3% від ринкової вартості домоволодіння, а виконанні покращення відносно вартості 1/2 частини зазначеного житлового будинку станом на час проведення експертизи склали 34 304 грн., що складає 52,8% від ринкової вартості житлового будинку. Разом з тим із пояснень відповідача судом було встановлено, що частку споруд та будівель а саме бесідку, навіс, замощення та гараж, які розташовані на території домоволодіння, - відповідач побудував самовільно без отримання відповідного дозволу на будівництво, що підтверджується також проведеним експертним дослідженням (а.с.27 т.2), згідно якого загальна ринкова вартість виконаних покращень зазначених споруд та будівель складає 28 570 грн. При цьому судом враховується, що відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. А тому з урахуванням даних обставин суд вважає, що самочинно збудоване вищезазначене майно не може бути об'єктом визнання права спільної сумісної власності подружжя, так як дане майно до введення його в експлуатацію не є предметом цивільного обороту, а тому н може бути включене до переліку спільно набутого під час шлюбу майна. У звязку з чим суд, опираючись на висновки судової будівельної експертизи (а.с.27 т.2 таблиця №11), вважає, що ринкова вартість домоволодіння без урахування самовільно побудованих будівель та споруд складає 93 600 грн., а ринкова вартість виконаних покращень в домоволодіння складає 40 217 грн., що складає 44,24% від ринкової вартості домоволодіння (100% : 93 600 х 40 217 = 44,2387%). При таких обставинах суд вважає, що квартиру №1 з господарськими будівлями житлового будинку №12 по вул..Леніна с.Білогорівка Попаснянського району, який належить відповідачу на праві власності, не можна визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя, так як загальний розмір виконаних покращень не перевищує 50% вартості домоволодіння, у звязку з чим позовні вимоги позивачки в цієї частині позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позивачка має право на грошову компенсацію вартості 1/2 частини виконаних покращень в спірному домоволодінні, що в грошовому еквіваленті складає: 40 217 : 2 = 20 108 грн.50 коп. При цьому суд не приймає до уваги ствердження відповідача та його представника щодо неповноти проведеного експертного дослідження, так як такі ствердження спростовуються як усними поясненнями експерта [PERSON], наданими нею безпосередньо під час судового розгляду, згідно яких експерт проводив дослідження у присутності лише відповідача, який на час проведення експертизи перешкоджав позивачці бути присутній в спірному будинку, а тому експерт проводив експертне дослідження, опираючись лише на пояснення відповідача щодо виду та обєму проведених будівельних робіт в будинку, так і письмовими поясненнями експерта на питання, які були поставлені перед експертом представником відповідача (а.с.167-171 т.2). При цьому суд зазначає, що відповідач та його представник під час вирішення клопотання позивачки про призначення судової будівельної експертизи не заперечували проти призначення такої експертизи та фактично погодились як з переліком виконаних робіт в житловому будинку, який був зазначений позивачкою в даному клопотанні, так й переліком питань, поставлених судом на вирішення експерту. Також, суд не прийняв до уваги та відмовив відповідачу в задоволенні клопотання щодо доручення до матеріалів справи фотокарток із зображенням зовнішнього вигляду деяких елементів проведеного в будинку ремонту, якими частково, на думку відповідача, спростовуються висновки будівельної експертизи в частині використання певних будівельних матеріалів, так як із пояснень відповідача ці фотокартки були виготовлені значно пізніше проведеного експертного дослідження. Крім того, суд зазначає, що відповідач не надав на адресу суду відповідних належних та допустимих доказів щодо придбання ним певних будівельних матеріалів, які були використані під час капітального ремонту житлового будинку. Також суд зазначає, що позивачкою також було включене в перелік спільного сумісного майна подружжя причеп до трактору вартістю 4000 грн., плуг вартістю 2 000 грн, культиватор вартістю 2 000 грн., які за ствердженнями позивачки були придбані також у період шлюбних відносин. Разом з тим, позивачкою не було надано на адресу суду відповідних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що це майно дійсно було придбане сторонами під час шлюбу, а відповідно до наданих відповідачем доказів (а.с.87,106 т.1) причеп до трактору 2ПТС-4, 1987 року випуску заводський №13-01000, знаходиться у власності відповідача з червня 2003 року, тобто до виникнення між сторонами сімейних правовідносин, а в 2007 році щодо цього причепу було проведено оформлення реєстраційних документів на присвоєння та встановлення спеціальних облікових табличок з ідентифікаційними номерами. А тому суд вважає позовні вимоги в цієї частині позову необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З урахуванням вищенаведеного та вирішуючи позов в частині розділу спільного сумісного майна подружжя судом враховується, що відповідно до вимог ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. А неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Вирішуючи позов в частині розділу визначеного судом спільного рухомого майна (мопедів, меблів та побутової техніки), набутого сторонами під час шлюбу, судом враховується варіант розділу цього майна, запропонованого сторонами, а також те, що на утриманні у позивачки після припинення шлюбних відносин залишився спільний малолітній син. А тому суд вважає необхідним: - виділити позивачці в постійне користування в рахунок 1/2 частини цього майна: мопед «Вайпер», вартістю 1000 грн., плазмовий телевізор «LG» вартістю 4500 грн., морозильну камеру вартістю 2000 грн., пральну машинку «Індезит» вартістю 3000 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., корпусну стінку (в яку входить: шафа для одягу, пенал, дві шафи під посуд, посередині тумба з полицями) вартістю 3000 грн., компютерний стіл з тумбою темно-коричневого кольору вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 14 100 грн.; - виділити відповідачу в постійне користування в рахунок 1/2 частини цього майна: скутер «Сузукі», обємом 49 куб., вартістю 1500 грн., двоспальне ліжко світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., холодильник «Норд» білого кольору, вартістю 1000 грн., кухонну стінку світло-коричневого кольору (яка складається з: мийки, 2-х столів тумб, пеналу, трьох навісних шаф), вартістю 2500 грн., кухонний кут (до якого входить стіл, кут, два табурети оббиті темно-коричневою тканиною з абстрактним рисунком) вартістю 600 грн., тюнер та супутникову антену вартістю 700 грн., шафу для прихожої світло-коричневого кольору, вартістю 1000 грн., а всього на суму 8 300 грн. При цьому, враховуючи, що загальна вартість зазначеного майна складає 22 400 грн., стягнути з позивачки на користь відповідача грошову компенсацію за вартість 1/2 частини цього рухомого майна у розмірі 2 900 грн. (22400 : 2 8 300). Крім того, суд зазначає, що згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачка має право на отримання від відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини трактора «Білорусь» МТЗ-80, 1990 року випуску, державний номер [NUMBER], у розмірі 13 025 грн.50 коп. та грошової компенсації вартості 1/2 частини виконаних покращень в спірному домоволодінні у розмірі 20 108 грн.50 коп., а всього на суму 33 134 грн., при цьому жодна із сторін попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної суми, суд вважає необхідним право власності на спірний автомобіль [NUMBER], 2007 року випуску, вартістю 30 000 грн., який є неподільною річчю, визнати за позивачкою, стягнувши при цьому з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію у розмірі 33 134 30 000 = 3 134 грн. Таким чином шляхом взаємозаліку грошових коштів, які стягуються із сторін на користь один одного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію замість її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності у розмірі: 3 134 2 900 = 234 грн. Вирішуючи позов таким чином судом враховується, що загальна вартість спільного майна складає: 22 400+30 000+26 000+40 217 = 118 617 грн., з яких: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 22 400 грн. загальна вартість спільного рухомого майна (мопедів, меблів та побутової техніки); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 30 000 грн. вартість автомобіль [NUMBER]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 26 000 грн. вартість трактор «Білорусь» МТЗ-80, державний номер [NUMBER]; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 40 127 грн. вартість виконаних покращень в спірному домоволодінні. У звязку з чим розмір судового збору повинен складати 1% від загальної вартості спільного майна, що складає 1 186 грн.17 коп., або 593 грн.09 коп. для кожної сторони. При цьому позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 786 грн.55 коп., що підтверджується відповідною квитанцією на а.с.1 т.1. А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки частку понесених нею судових витрат на сплату судового збору у розмірі 786,55 593,09 = 193 грн.46 коп., а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1186,17 786,55 = 399 грн.62 коп. Також, під час розгляду справи позивачкою були понесені судові витрати на проведення судової будівельної експертизи у розмірі 3000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією на а.с.7-8 т.2, та судові витрати на проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 300 грн., що підтверджується квитанцією на а.с.116 т.2, а всього на загальну суму 3300 грн. Крім того відповідачем були понесені судові витрати, які були повязані з викликом судових експертів у судове засідання у розмірі 380 грн. та 250 грн., а всього на загальну суму 630 грн., що підтверджується відповідними документами на а.с.148-153 т.2 та квитанцією на а.с.150 т.2 та понесення яких відповідачем було визнано самою позивачкою. Таким чином, загальна сума судових витрат, понесених сторонами та повязаних з проведенням експертиз та викликом експертів в судове засідання, складає 3 930 грн., або 1 965 грн. для кожної сторони. У звязку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки частку понесених позивачкою судових витрат по справі у розмірі 3300 1965 = 1335 грн., а з урахуванням судового збору стягнути з відповідача на користь позивачки суму судових витрат у розмірі 1335 + 193,46 = 1528 грн.46 коп. На підставі викладеного, ст.ст.57-65,71 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial