Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з травня 2006 року по липень 2016 року. В період шлюбних відносин в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] в добровільному порядку визнав себе батьком дітей, написавши до Бахмацького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання свого батьківства щодо цих дітей. У листопаді 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з липня 2016 року вона з відповідачем сумісно не проживає. Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Батько дітей не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, а тому вона в судовому порядку ставить питання про стягнення з відповідача аліментів на 2-х неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на кожну дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась. Про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення (а.с.27). Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просить позов задовільнити (а.с.29). Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що підтверджує поштове повідомлення в матеріалах справи (а.с.28).Подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності і проти задоволення позову не заперечує (а.с.30). Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у розгляді справи, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони по справі в свідоцтвах про народження\~ дітей зазначені батьками, а тому, вони зобовязані утримувати\~ неповнолітніх дітей.\~ (а. с. 10, 11). Відповідач в установленому законом порядку свого батьківства не оспорив, а тому, він зобовязаний утримувати дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоровя дітей знаходиться у стані норми. Діти проживають з матірю, про що підтверджує довідка Пісківської сільської ради від 17.11.2016 року (а.с.12). Мати дітей працює менеджером в ПСП «Пісківське», має середньомісячну заробітну плату 11\~081, 38 грн., проживає у власному будинку, має на утриманні ще двох дітей від першого шлюбу. Відповідач працює слюсарем в ПСП «Пісківське», має середньомісячну заробітну плату 3941, 31 грн. Інших дітей, утриманців відповідач не має. За виконавчими документами з нього стягнення не проводяться. А тому, з відповідача можливо стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Згідно із ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення позивачки до суду, тобто, з\~ 23.11.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України «стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, не звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 5. ч. 1 п. 3 Закону України „Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів. А тому, з відповідача на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п/п 1, абз. 2 ЗУ „Про судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. П. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого\~ Суду України з розгляду\~ цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 „Про застосування\~ судами законодавства\~ про судові витрати\~ у цивільних справах зазначає, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.\~ 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді\~ справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження\~ витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачка приклала до позовної заяви квитанцію до прибуткового касового ордеру від 18.11.2016 року (а.с. 4) на суму 200 грн., але не додала до суду розрахунку таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог\~\~\~ про відшкодування таких витрат.

Outcome: dismissed