Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР» пред'явило позов до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 59741,21 грн., яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти вирішення справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2013 між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПуАТ «ФІДОБАНК» (далі - «Банк»), та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 014/7В7ІК8/3/001, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 50 000 грн. на 36 місяців із сплатою 0,001 % річних, сплатою щомісячної комісії у розмірі 2,2 % від суми кредиту. Кредитні кошти у визначеному розмірі було перераховано Банком на поточний рахунок Відповідача 15 лютого 2013 року, тобто в день укладення кредитного договру. 30 липня 2014 року Банк відступив ТОВ «ФК «ВЕНДОР» (далі - Позивач) право вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги №3. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 22.08.2014 складає 59 741, 21 грн. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з Відповідача повної суми заборгованості. Суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved