Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Богдана Ліщини, будинок 13) звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) про стягнення заборгованості за послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення в розмірі 3337,38 грн., посилаючись на наступне. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що відповідач, як власник квартири [ADDRESS] згідно відомостей з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.05.2018 року № 122999857, який на підставі ст. 322 Цивільного кодексу України зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та інші зареєстровані за цією адресою особи є споживачами послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, тобто абонентами Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» за особовим рахунком № 01055185. Отже, відповідач та особи, що зареєстровані у квартирі [ADDRESS] зобов'язані оплачувати отримані послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Враховуючи, що у споживачів квартирні засоби обліку води відсутні, тому на підставі п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення відповідачу та іншим особам, що зареєстровані у квартирі [ADDRESS], нараховується згідно з нормативами (нормами) споживання, установленими рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 13.07.2010 року № 1196 «Про затвердження норм споживання води для населення» зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету ради № 454 від 05.04.2011 року, з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства, виходячи з зареєстрованих осіб за даною адресою. Разом з тим, відповідач та особи, що зареєстровані у квартирі [ADDRESS], в порушення умов, визначених змістом зобов'язання, сплачували за спожиті послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення не в повному обсязі, тобто неналежно виконують свої обов'язки, внаслідок чого за період з 01.08.2015 року по 01.07.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 3337 грн. 38 коп. Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про залучення співвідповідача та зміну предмету позову, яка надійшла до суду 18 вересня 2018 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що письмовий договір з будь-яким із співвласників квартири [ADDRESS] позивачем не укладався, засоби обліку води в квартирі не встановлені, а тому заборгованість за послуги з водопостачання обраховується з розрахунку норм споживання на людину. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення Відповідно до п. 5 та п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно із пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до підпункту 1, 2 пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до підпункту 1 пункту 30 Правил, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до відомостей з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.05.2018 року № 122999857 відповідач [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Власником іншої 1/2 частки квартири є [PERSON]. Згідно із копією виписки по особовому рахунку [NUMBER] та розрахунку заборгованості за комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою надання послуги: 93400, [ADDRESS], позивачем була надана послуга з централізованого постачання холодної води і водовідведення у повному обсязі, проте відповідач в порушення вимог чинного законодавства України, що регулює правовідносини у сфері надання комунальних послуг, свої зобов'язання по проведенню оплати спожитих комунальних послуг не виконав, а тому по особовому рахунку наявна заборгованість у розмірі 3337,38 грн. Суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов'язання. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вищевказаного Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 вищевказаного Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний виносок було викладено у постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Суд зауважує, що оскільки відповідачем не виконані зобов'язання з оплати комунальних послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, позивач має право в судовому порядку вимагати стягнення нарахованої заборгованості. Разом з тим суд враховує, що відповідач [PERSON] є власником лише 1/2 частки квартири, в той час як власником іншої 1/2 частки квартири є [PERSON]. Формою власності у відомостях з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.05.2018 року № 122999857 вказана спільна часткова власність. Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Отже, відповідач зобов'язана брати участь у витратах на утримання спільної квартири, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, лише відповідно до своєї частки, яка складає 1/2 від загальної частки. Тобто, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача лише 1/2 позовних вимог в розмірі 1668,69 грн. (3337,38 грн. / 2), в той час як інша частина вимог є необґрунтованою і у їх задоволенні належить відмовити. Таким чином, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення підлягає частковому задоволенню в сумі 1668,69 грн.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 1076 від 21.05.2018 року та № 1506 від 06.07.2018 року про сплату судового збору у загальній сумі 1762 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 881 грн. 00 коп., що складає 1/2 від загальної сплаченої суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial