Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У серпні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що у шлюбі від відповідача нею народжено неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час перебуває на її утриманні. Після припинення подружніх стосунків позивачка подала заяву до Липоводолинського районного суду Сумської області про розірвання шлюбу, на даний час шлюб між сторонами не розірвано. [PERSON] зазначала, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, дочку вона виховує самостійно, що потребує постійних щомісячних витрат, оскільки позивачка на день подання позову ніде не працювала, тому в повній мірі не в змозі самостійно утримувати доньку. Зазначила, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, отримує постійний, досить непоганий, заробіток. Інших стягнень з відповідача за виконавчими документами не проводиться. Просила суд щомісячно стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочку [PERSON] , у розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позиція позивача, відповідача по даній справі У судовому засіданні 01 жовтня 2019 року [PERSON] позовні вимоги підтримала, та додатково пояснила, що відповідач через рідну матір та особисто у серпні, вересні 2019 року надавав матеріальну допомогу на утримання їх спільної дочки, проте цих коштів недостатньо для підтримання стану здоров`я дитини. На даний час вона проживає з дочкою в сел. Липова Долина за місцем реєстрації, в будинку матері, на початку вересня 2019 року працевлаштувалася на роботу з посадовим окладом більше 3200 грн. Зазначала, що спільна дитина сторін є хворобливою (страждає на захворювання серця, кишково-шлункового тракту, послаблення імунітету), свій стан здоров`я оцінює як належний, стан здоров`я відповідача є задовільним, має на частковому утриманні іншого малолітнього сина, відповідач отримує як офіційні (біля 10-15 тисяч гривень щомісячно), так і неофіційні доходи, інвалідності не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, прохав справу розглядати без його участі, подав суду письмовий відзив на вищевказаний позов, в якому, зокрема, акцентував увагу суду на те, що після розриву стосунків з позивачкою в серпні 2019 року він запропонував їй добровільну сплату ним грошових коштів на утримання доньки [PERSON] , але згоди від неї не отримав, а тому позивачка вводить суд в оману. Не зважаючи на зазначену обставину, він у добровільному порядку перерахував на картковий рахунок позивачки кошти на утримання дитини як самостійно, так і по його проханню перерахувала його мати [PERSON] з розрахунку 2500 грн. на місяць. Зазначена сума сплачувалася з урахуванням того, що він має ще сина від попереднього шлюбу [PERSON] , 2008 року народження, на утримання якого він теж сплачує кошти. Зазначає, що він не ухилявся, і не має наміру ухилятися в майбутньому від надання щомісячної добровільної сплати коштів на утримання доньки [PERSON]. Отже, позовні вимоги визнав частково погодившись сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки з урахуванням наявності у нього сина від попереднього шлюбу в розмірі 2500 грн., на утримання якого він сплачує аліменти. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 вересня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 01 жовтня 2019 року о 10 год. 40 хв. Установлені судом обставини даної справи З 03 березня 2012 року сторони перебувають у шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.3). Позивачка [PERSON] проживає разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , в будинку своєї матері [PERSON] в [ADDRESS] , станом на день судового розгляду є працевлаштованою, є одруженою, інвалідності не має (а.с. 3). Відповідач [PERSON] є працевлаштованим на постійне основне місце роботи, щомісячно отримує заробітну, також працює за сумісництвом у ТОВ «Реал П», інвалідністі не має, проживає окремо від неповнолітньої дочки та її матері в м. Києві, має сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , є одруженим, у серпні-вересні 2019 року перераховував на рахунок [PERSON] на утримання дочки добровільно кошти у розмірі 2500 грн. (а.с.17,18,19,20). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду по суті заявленої вимоги Приймаючи до уваги майнове та сімейне становище сторін, їх стан здоров`я та їх обопільний обов`язок утримувати їх спільну дитину до її повноліття, стан здоров`я самої дитини, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір аліментів, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, застосовуючи засади розумності та справедливості, та приймаючи часткове визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки саме у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., але не менше мінімального розміру аліментів, визначених законом. Довід позивача про хворобливий стан здоров`я спільної з відповідачем дитини й наявність значної щомісячної потреби у придбанні ліків для неї не є переконливим, оскільки він не підтверджений відповідними доказами і відповідно не є підставою для стягнення аліментів в розмірі більшому ніж визначено судом. На думку суду, визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню на підставі даного судового рішення, має забезпечити належний життєвий рівень дитини, задовольняючи її найнеобхідніші потреби з огляду на установлені судом вищевказані обставини щодо доходів сторін, їх сімейний стан та стану здоров`я й зростаючі потреби їх спільної дитини у зв`язку з дорослішанням, підтриманням стану її здоров`я. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя [PERSON] , проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини і відповідає нагальній потребі дитини на забезпечення її належного утримання батьками. Також на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дитини на належне утримання для її повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останньої, оскільки відповідач є працевлаштованим як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, інвалідності не має, має іншу одну неповнолітню дитину, тобто він є здатним сплачувати аліменти на дитину, яка в силу свого віку та рівня розвитку не здатна самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується зі змістом п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст.ст.141,142 ЦПК України, врахувавши факт часткового визнання відповідачем позову до початку розгляду по суті, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору, що повинна була сплатити позивачка при його подачі, якби не була звільнена за законом від сплати судового збору по даній категорії справ (384,20 грн.+384,20 грн.=768,40 грн.). Інші 50 % судового збору слід віднести за рахунок держави, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial