Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1\~993 394,92 гривень та судові витрати по справі в розмірі 3654,00 гривень (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 червня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №58-02/633 за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 80 000,00 доларів США, на умовах, в строк та в порядку, що передбачені умовами кредитного договору. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги за кредитним договором №58-02/633 від 07.06.2007 року. В обумовлені строки позичальник своїх зобовязань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитом в розмірі 1\~993 394,92 грн. По теперішній час відповідач свої зобовязання не виконав, кредитну заборгованість не погасив, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.88). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суду не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі (а.с.84-85). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №58-02/633, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 80 000,00 доларів США, на умовах, в строк та в порядку, що передбачені кредитним договором (а.с.6а-7). 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги за кредитним договором №58-02/633 від 07.06.2007 року, укладеним з [PERSON] (а.с.19-29). В обумовлені строки [PERSON] своїх зобовязань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, станом на 01.05.2015 року, в розмірі 1\~993 394,92 гривень (а.с.42). В силу ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. У відповідності зі ст.ст.512\~ч.1 п.1,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові\~№6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Суд зазначає, що Згідно ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу на обставину, що відповідач з заявами про застосування строків позовної давності до суду не звертався, розрахунку боргу з урахуванням сплачених платежів до суду не надавав, і взагалі відповідач [PERSON] не надав до суду і докази належної сплати кредиту на рахунки кредитора. Відтак суд зазначає, що якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. В порядку досудового врегулювання спору ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомило позичальника про існуючу заборгованість за кредитним договором №58-02/633 від 07.06.2007 року та необхідність її сплатити, про що свідчить відповідна вимога від 25.05.2015 р. (а.с.43), проте, заборгованість і досі залишається не погашеною. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved