Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником вказавши, що 21 січня 2009 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія-експедитора кормовозу DAF TE 85 XC державний номер [NUMBER] автоколони № 1 автотранспортного парку транспортного департаменту. Робота відповідача полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей, згідно видаткових накладних та актів прийому-передачі. 01.02.2014 року [PERSON] було переведено на посаду водія автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 державний номер [NUMBER] автоколони № 2 автотранспортного парку, та доручено, за його згодою, виконувати додаткові обов'язки в порядку суміщення посади експедитора і переукладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Протягом всієї роботи [PERSON] неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність м'ясопродукцію, для доставки її в пункт призначення, згідно видаткових накладних та накладних на переміщення, але під час передачі продукції контрагентам ТОВ «Комплекс Агромарс», виявлялась її нестача, сам факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно кожної нестачі актами прийому-передачі та актами розбіжностей. Відповідно до актів прийому-передачі, кількість продукції, що зазначена в них, не відповідає фактичній кількості продукції згідно товарно-транспортних накладних. На кожній видатковій накладній є підпис відповідача, який засвідчує факт прийняття товару до перевезення, в об'ємі та вигляді зазначеному в накладних, а відповідно до актів прийому-передачі продукції, встановлено, що кількість привезеного контрагентам товару менша ніж у накладній. Так в період з 17.02.2014р. по 12.08.2014р., [PERSON] здійснив 19 виїздів з доставкою контрагентам ТОВ «Комплекс Агромарс» продукції, про що були складені відповідні накладні та згідно актів прийому-передачі був виявлений недовіз м'ясопродукції у розмірі 236,252 кг. на загальну суму 4212,84 гривні. Станом на 14.08.2015р. непогашена сума збитків завданих підприємству становить 3901,47 гривні, добровільно відповідач суму завданої шкоди відшкодовувати відмовляється. [PERSON] 15.08.2014р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням. Тому позивач був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Комплекс Агромарс» суму завданих збитків у сумі 3901 гривень 47 копійок та судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. У судовому засідання представник позивача на позовних вимогах наполягав, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив що недостача виникала в наслідок відсутності знижок на транспортування, розбіжностей ваги піддонів і тари, розбіжностей в точності вагів, а також із вкрай повільною вигрузкою продукції, за час якої заморожена продукція танула і втрачала у вазі, з огляду на це вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що наказом № 17к-п від 21 січня 2009 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду водія-експедитора кормовозу DAF TE 85 XC державний номер [NUMBER] автоколони № 1 автотранспортного парку транспортного департаменту (а.с. 7-8). 01.02.2014 року [PERSON] було переведено на посаду водія автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 державний номер [NUMBER] автоколони № 2 автотранспортного парку, та доручено, за його згодою, виконувати додаткові обов'язки в порядку суміщення посади експедитора і переукладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.27-31). Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Згідно із договорів № 156-в та 156-е від 01.02.2014р., [PERSON] взяв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіреному йому підприємством автомобіля для використання у виробничих цілях та за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с. 30,31). Статтею 130 КЗпП України, передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умов, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями працівника. Згідно зі ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудові і технологічні дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Протягом всієї роботи [PERSON] на посаді водія автотранспортного парку, останній неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність м'ясопродукцію, для доставки її в пункт призначення, згідно видаткових накладних та накладних переміщення, але під час передачі продукції контрагентам ТОВ «Комплекс Агромарс» виявлялась її нестача, сам факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно кожної недостачі актами прийому-передачі та актами розбіжності. Відповідно до актів прийому-передачі, кількість продукції, що зазначена в них не відповідає фактичній кількості продукції, згідно товарно-транспортних накладних. На кожній видатковій накладній є підпис відповідача, який засвідчує факт прийняття товару до перевезення, в об'ємі та вигляді зазначеному в накладних, а відповідно до актів прийому-передачі продукції, встановлено, що кількість привезеного контрагентам товару менша ніж у накладній. Так період з 17.02.2014р. по 12.08.2014р., [PERSON] здійснив 19 виїздів з доставкою контрагентам ТОВ «Комплекс Агромарс» продукції, про що були складені відповідні накладні та згідно актів прийому-передачі були виявлені недостачі м'ясопродукції в кількості 236,252 кг. на загальну суму 4212,84 гривні (а.с.38-74). Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власника або уповноваженого ним органу позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно до наказу начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» № 631 КА/к-з від 15.08.2014р. [PERSON] був звільнений із займаної посади за власним бажанням (а.с. 32). Станом на 14.08.2015р. непогашена сума збитків завданих підприємству становить 3901 гривні 47 копійок (а.с. 37). Відповідно до п.4 ч.1 ст. 232 КЗпП України власник або уповноважений ним орган може звернутися до суду про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Посилання відповідача на те, що недостача виникала в наслідок відсутності знижок на транспортування, розбіжностей ваги піддонів і тари, розбіжностей в точності вагів, а також із вкрай повільною вигрузкою продукції, за час якої заморожена продукція танула і втрачала у вазі не підтверджується ніякими доказами, крім цього останній не звертався до керівництва для вирішення спірних питань. Таким чином, з [PERSON], внаслідок неналежного виконання свої трудових обов'язків, недбайливого становлення до майна, переданого йому під індивідуальну матеріальну відповідальність, підлягає стягненню сума шкоди у сумі 3901 гривня 47 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачений судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved