Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, що діє в інтересах неповнолітніх, звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на їх утримання. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] є одинокою матір'ю неповнолітніх дітей. За місцем проживання остання характеризується негативно, зловживає алкоголем, офіційно не працює. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, фактично самоусунулась від виховання та утримання дітей, вона фактично проживає окремо від дітей разом зі своїм співмешканцем в його будинку. Діти проживають разом з бабусею, яка займається їхнім вихованням та утриманням на свою пенсію та тимчасові заробітки. При цьому, мати дітей отримує державну соціальну допомогу, як одинока матір, та використовує її на свій розсуд. Відповідно до інформації Дмитрівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, діти неналежним чином забезпечені шкільним приладдям, в школу приходять неохайними, не завжди одягнені у відповідний сезонний одяг. Діти відчувають гострий дефіцит материнської любові. Часто пропускають заняття в школі без поважних причин. Мати не реагує на зауваження вчителів, батьківські збори не відвідує, не цікавиться шкільним життям дітей. З відповідачкою неодноразово проводилася профілактично-роз'яснювальна робота щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, гр.[PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за незалежне виконання своїх батьківських обов'язків. Зважаючи на викладене, Татарбунарська РДА, як орган опіки та піклування, вважає необхідним звернутися до суду в інтересах неповнолітніх дітей з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилася, однак надала заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Дмитрівської сільської ради, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, повністю підтримуючи позовні вимоги. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши, що є підстави для задоволення позову у повному обсязі. Висловив думку, що [PERSON] не усвідомлює сутності батьківських обов'язків, у відповідачки немає навіть материнського інстинкту. Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не поінформувала. Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення, згідно наявних у даній справі доказів. Дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до приписів ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 17.11.2003 року (а.с.4), серії [NUMBER] від 27.09.2002 року (а.с.6) та серії [NUMBER] від 24.12.2004 року (а.с.8). Судом встановлено, що Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області складено висновок №01-23/1283 від 10.05.2017 року (а.с.3) зі змісту якого, вбачається, що опікунська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Довідкою №662, виданою Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області від 24.04.2017 року (а.с.12) підтверджується, що сім'я [PERSON] складається з наступних членів сімї: донька -[PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. З характеристики №330 від 26.04.2017 року (а.с.13) вбачаться, що [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця проживання та роботи. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 22.03.2017 року, підтверджується, що [PERSON] проживає в будинку по [ADDRESS]. Житлові умови в цьому будинку для проживання дітей відсутні. В приміщенні антисанітарні умови проживання, брудні речі та неприємний запах (а.с.17). Копіями постанов від 24.09.2015 року, від 28.03.2017 року та від 09.06.2016 року (а.с.19-21) підтверджується, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Статтею 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України встановлено низку обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав можливе за наявності підстав, визначених у ст.164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, окрім іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК). З цієї підстави мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише у разі досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК). При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує, окрім іншого, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням того, що відповідачка є повнолітньою особою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує належних умов для розвитку своїх неповнолітніх дітей, зловживає алкогольними напоями, попередження органу опіки та піклування ігнорує, не цікавиться життям дітей, як у дома так і в школі, не забезпечує їх самим необхідним для їх утримання, не приділяє належної уваги щодо здоров'я дітей, не створює умов для їх повноцінного розвитку, діти проживають окремо від матері та знаходяться на утриманні та вихованні їх бабусі, а тому суд вважає, що існують всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із стягненням з відповідачки аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше мінімального розміру, встановленого законодавством. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 12.05.2017 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Частиною 1 та 3 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, яка звернулася із заявою до суду щодо захисту прав та інтересів дітей, звільнена від сплати судового збору. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. за подання до суду позовної вимоги підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved