Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» ( далі ТОВ ) звернулося до суду з позовною заявою про відшкодування [PERSON] збитків за фінансовим кредитним договором, мотивуючи це тим, що 02 жовтня 2014 року між ТОВ та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір № ХМ01-00392 згідно якого позивач надав [PERSON] фінансовий кредит у сумі 2000 грн. 00 коп. Відповідачка зобовязалася в строк 14 днів, а саме до 16 жовтня 2014 року їх повернути та сплатити позивачу плату в розмірі 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п 2.2 Договору кредитні кошти та нараховані відсотки за користування ним, мали бути повернені відповідачкою у касу позивача 16 жовтня 2014 року єдиним платежем, у сумі не менше 2504 грн. 00 коп., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів у сумі 2000 грн. 00 коп. та нарахованих процентів в сумі 504 грн. 00 коп. за відповідний період. Якщо зазначений платіж здійснюється відповідачем поза межами зазначеного строку, то він коригується на відповідну суму штрафів, пені, прострочених відсотків, строкових відсотків, простроченого кредиту та строкового кредиту. Позивач свої договірні зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідачка неналежним чином виконувала свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені п. 2.2 Договору. В звязку з тим, що [PERSON] умови договору належним чином не виконала, виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 7107 грн. 91 коп., з яких: 2000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 504 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3004 грн. 80 коп. пеня, 100 грн. 00 коп. штраф, 1427 грн. 00 коп. індекс інфляції, 72 грн. 11 коп. 3 % річних. ТОВ просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, у письмовому клопотанні, поданому до суду, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 02 жовтня 2014 року між ТОВ та [PERSON] був укладений у письмовій формі кредитний договір № ХМ01-00392, копія якого додана до матеріалів справи, за яким ТОВ надав [PERSON] кредит у сумі 2000 грн. 00 коп. строком на 14 днів: з 02 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2016 року (п. 1.5 договору). Згідно п. 1.4 договору встановлена процентна ставка в розмірі 1,8 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом. Сума кредиту [PERSON] була надана, що підтверджується видатковим касовим ордером, копія якого додана до матеріалів справи. Згідно ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачка не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2000 грн. 00 коп. за кредитом, 504 грн. 00 коп. по відсоткам за користування кредитом, що підтверджується умовами договору № ХМ01-00392, копія якого додана до матеріалів справи. Відповідачка не надала суду доказів вчасного повернення кредиту та погашення кредиту на день розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 4.1 договору № ХМ01-00392 передбачена пеня за несвоєчасну повну чи часткову сплату єдиного платежу, сума якого визначена в п. 2.2 цього договору, в розмірі 4 % за кожен день прострочення, що обчислюється від суми «єдиного платежу» чи його частини, яка залишилась не повернутою, але не більше ніж за 30 календарних днів. Оскільки строк простроченої заборгованості становить більше 30 днів, то розрахунки проводяться з врахуванням максимального строку нарахування пені 30 днів. Згідно п. 4.2 договору № ХМ01-00392 в разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 1 день від дати, визначеної в п. 2.2 цього договору, передбачений штраф в розмірі 100 грн. Як зазначає позивач, [PERSON] допустила наявність заборгованості за кредитним договором, а тому їй нараховані пеня в сумі 3004 грн. 80 коп. та штраф в сумі 100 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним розрахунком ТОВ заборгованості за договором. Суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачки сум пені та штрафу. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 1427 грн. 00 коп. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 72 грн. 11 коп. Позивач надав суду розрахунки вказаних сум та обґрунтування таких розрахунків. Відповідачка проти доводів позивача не заперечувала, визнала розмір обрахованих сум. За таких обставин суд вважає, що позивач правомірно вимагає у відповідачки повернення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі згідно платіжного доручення № 1856 від 26 жовтня 2016 року.

Outcome: approved