Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на те, що з червня 2016 року фактичні шлюбні відносини припинені, надії на примирення немає, подальше збереження шлюбу неможливе, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Крім того, оскільки неповнолітня донька сторін по справі проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, а спору між ним та відповідачкою щодо місця проживання дитини немає, просить визначити місце проживання доньки разом з ним. У судове засідання позивач не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Зазначає, що строк на примирення не потрібен. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надіславши на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача до неї про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Розгляд справи просить проводити за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зважаючи на визнання відповідачкою позовних вимог, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 січня 2005 року між сторонами по справі 22 січня 2005 року було укладено шлюб у виконкомі Щолкінської міськради Ленінського району АР Крим, Україна, актовий запис № 06. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки не бажають. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукали до розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, а тому приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу сторін. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 травня 2005 року. Відповідно до довідки № 7122-5000098816 від 03 квітня 2019 року про взяття на облік [PERSON] , [INFO] , як внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання дитини є [ADDRESS] , та співпадає з фактичним місцем проживання позивача, що підтверджується довідкою № 241 від 29 травня 2017 року про взяття на облік позивача, як внутрішньо переміщеної особи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 101 Нечаївського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Червонослобідської сільської ради Черкаської області від 08 жовтня 2019 року, донька сторін по справі навчається у даному закладі з 24 листопада 2014 року по теперішній час. Крім того, відповідно до довідки № 85/03-06 КЗ «Червонослобідська дитяча музична школа», дитина з 2015 року навчається в указаному закладі по класу бандури. Тобто, дитина проживає разом з батьком на території с. Нечаївка, Черкаського району, Черкаської області, навчається у загальноосвітній та музичній школі за місцем свого проживання. Частиною 3 ст. 160 Сімейного кодексу України встановлено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки від доньки сторін по справі не надійшло заперечень проти визначення її місця проживання разом з батьком, який є позивачем по справі, що також було визнано відповідачкою, суд вважає за можливе позовні вимоги в цій частині задовольнити. На підставі викладеного та ст. ст. 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved