Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.05.2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ТзОВ «Аргопанхім» укладено кредитний договір №30/К-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої банк надав позичальнику кредит в сумі 900000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань ТзОВ «Агропанхім» за кредитним договором, 22.05.2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №30/Zквіп-07, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу за реєстровим номером 5011, за яким останній передав в іпотеку уніфіковану будівлю /Ж-1/ загальною площею 767,3 кв.м., що розміщена за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Голишів, вул. Садова, 81 та належить іпотекодавцю на праві власності на нерухоме майно від 12.06.2006 року серії ЯЯЯ №546475, виданого виконавчим комітетом Боратинської сільської ради та земельну ділянку, що розміщена за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Голишів, з цільовим призначенням для обслуговування комплексу будівель і споруд наземного складу паливно-мастильних матеріалів, площею 2,3400 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акту на підставі право власності на земельну ділянку серії ЯА №661425 від 12.09.2005 року. 05.09.2013 року між ТзОВ Український промисловий банк», ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» та Національним банком України укладено договір №31-Л про передавання і управління непроданих активів, згідно яких у довірчу власність від ТзОВ «Укрпромбанк» до ТзОВ ««Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» перейшли у власність права вимоги за кредитним договорами, в тому числі і за кредитним договором №30/К-07 від 22.05.2007 року, укладеними з ТзОВ «Агропанхім». Вказує, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2011 року задоволено позов ТзОВ «Укрпромбанк» до ТзОВ «Агропанхім» про стягнення заборгованості, яка станом на 28.11.2011 року становить 1194117,13 грн. У звязку з цим, просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №30/Zквіп-07 від 22.05.2007 року, а саме: уніфіковану будівлю /Ж-1/ загальною площею 767,3 кв.м., що розміщена за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Голишів, вул. Садова, 81 та належить іпотекодавцю на праві власності на нерухоме майно від 12.06.2006 року серії ЯЯЯ №546475, виданого виконавчим комітетом Боратинської сільської ради та земельну ділянку, що розміщена за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Голишів, з цільовим призначенням для обслуговування комплексу будівель і споруд наземного складу паливно-мастильних матеріалів, площею 2,3400 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акту на підставі право власності на земельну ділянку серії ЯА №661425 від 12.09.2005 року, для задоволення вимог ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» за кредитним договором №30/К-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.05.2007 року, а також стягнути з останнього судовий збір. Разом з тим, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про визнання іпотеки припиненою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Луцького міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що іпотека за вказаним іпотечним договором припинена з наступних підстав. Так, рішенням господарського суду Волинської області від 28.07.2015 року ухвалено ліквідувати ТзОВ «Агропанхім». При цьому, вказаним рішенням встановлено, що вимоги ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» в сумі 1569474,57 грн., 4506,38 грн. неустойки та пені, 1218,00 витрат на оплату судового збору вважаються погашеними, оскільки не можуть бути задоволені за відсутністю майна. Крім того, 03.08.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення ТзОВ «Агропанхім» на підставі рішення суду про припинення юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом. Тому вважає, що припинення діяльності ТзОВ «Агропанхім» у звязку з визнанням його банкрутом є підставою припинення іпотеки згідно іпотечного договору №30/Zквіп-07 від 22.05.2007 року, оскільки зобовязання за кредитним договором на відкриття відновлювальної кредитної лінії №30/К-07 від 22.05.2007 року припиняється. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити. Зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови до задоволення не підлягають з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. 22.05.2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ТзОВ «Аргопанхім» укладено кредитний договір №30/К-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої банк надав позичальнику кредит в сумі 900000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних (а.с. 6-9). З метою забезпечення виконання зобовязань ТзОВ «Агропанхім» за кредитним договором, 22.05.2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №30/Zквіп-07, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу за реєстровим номером 5011, за яким останній передав в іпотеку уніфіковану будівлю /Ж-1/ загальною площею 767,3 кв.м., що розміщена за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Голишів, вул. Садова, 81 та належить іпотекодавцю на праві власності на нерухоме майно від 12.06.2006 року серії ЯЯЯ №546475, виданого виконавчим комітетом Боратинської сільської ради та земельну ділянку, що розміщена за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Голишів, з цільовим призначенням для обслуговування комплексу будівель і споруд наземного складу паливно-мастильних матеріалів, площею 2,3400 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акту на підставі право власності на земельну ділянку серії ЯА №661425 від 12.09.2005 року (а.с. 13-16). 05.09.2013 року між ТзОВ Український промисловий банк», ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» та Національним банком України укладено договір №31-Л про передавання і управління непроданих активів, згідно яких у довірчу власність від ТзОВ «Укрпромбанк» до ТзОВ ««Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» перейшли у власність права вимоги за кредитним договорами, в тому числі і за кредитним договором №30/К-07 від 22.05.2007 року, укладеними з ТзОВ «Агропанхім» (а.с. 17-23). Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2011 року стягнуто з ТзОВ «Агропанхім» на користь ТзОВ «Укрпромбанк» 1182060,60 грн. Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване\~статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону. Згідно правової позиції у справі №6-61цс15 Верховного Суду України слідує, що положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Однак, як вбачається із позовної заяви, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, однак не зазначено яким чином та у який спосіб, а також суду не представлено доказів вартості іпотечного майна на момент ухвалення рішення. Згідно п. 44 Постанова пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Разом з тим, представником позивача не представлено суду доказів, які б вказували на розмір заборгованості за кредитним договором і відповідно співмірність заявлених вимог і вартості предмета іпотеки Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити. Також не підлягає до задоволення зустрічний позов [PERSON] до ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про визнання іпотеки припиненої і зняття заборони на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 03.08.2015 року внесено запис про державну реєстрацію припинення ТзОВ «Агропанхім» на підставі рішення суду про припинення юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом (а.с. ). Водночас, як слідує із правової позиції Верховного Суду України у справі №6-21цс14 від 10.02.2016 року припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобовязання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобовязання, які випливають з основного зобовязання, не повинні припиняти дію зобовязань, які забезпечують основне зобовязання, яке залишилось невиконаним. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання в межах вартості предмета іпотеки. Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, повязані з невиконанням зобовязання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРЮО та ФОП. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Отже, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову також слід відмовити.

Outcome: dismissed