Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2020 року. Свій шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Микулинецької сільської ради Літинського району у Вінницькій області, актовий запис № 3. . Позивач вказує, що причиною для розірвання шлюбу послугувало те, що у них відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги не визнає та розлучатись шлюб не бажає. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Так, із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) встановлено, що сторони 05 березня 2019 року зареєстрували шлюб. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 ч.1 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Згідно ст.112 ч.2 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін судом встановлено, що подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Щодо позиції відповідача, що не бажає розлучатися, суд зазначає, що відповідач [PERSON] не просить надати сторонам строк для примирення для збереження сім`ї, а тому суд не вбачає підстав для її задоволення. Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підстав ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved