Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

ТОВ «МК Стейнлес» звернулось із позовом до [PERSON] «про стягнення заборгованості»,. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «МК Стейнлес» зазначило, що з 07.05.2012 року [PERSON] працював на посаді менеджера із збуту на вказаному підприємстві. Протягом часу роботи на ТОВ «МК Стейнлес» неодноразово звертався до підприємства із заявами про надання йому поворотної фінансової допомоги на лікування батьків. Так, між позивачем ТОВ «МКС» та відповідачем [PERSON] протягом 2013 2014 років були укладені договори про надання поворотної безвідсоткової допомоги. Всього позивачу надано відповідачем 110800 (сто десять тисяч вісімсот) грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Згідно із наказом від 05.12.2016 року відповідача було звільнено з ТОВ «МКС» на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП. Станом на 10.04.2017 року настав термін повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги за договорами № 1 10, за договорами № 11 15 [PERSON] зобовязаний сплатити заборгованість достроково, оскільки припинив трудові відносини з ТОВ «МКС», що є підставою для дострокового виконання зобовязань за вказаними договорами, проте позивачем повернуто лише частину боргу, а непогашена сума складає 87291 (вісімдесят сім тисяч двісті девяносто одну) грн. 88 коп. Позивач прохав стягнути з [PERSON] заборгованість з поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у сумі 87291 (вісімдесят сім тисяч двісті девяносто одну) грн. 88 коп. Представник позивача до судового засідання надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, прохав прийняти заочне рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчив матеріали позовної заяви, дослідив докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Як встановлено, відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «МК Стейнлес», а саме: з 07.05.2012 року працював на посаді менеджера збуту, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 27 28). Між позивачем та відповідачем протягом 2013 2014 років укладено договори про надання безстрокової фінансової допомоги, де кредитором виступало ТОВ «МК Стейнлес», а позичальником [PERSON]: - Договір № 1 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.07.2013 р. на суму 12000,00 грн., строк повернення допомоги - до 01.01.2016 р. (а. с. 32); - Договір № 2 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 01.08.2013 р. на суму 3500,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 01.08.2016 р. (а. с .33); - Договір № 3 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 28.08.2013 р. на суму 10000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 28.08.2016 р. (а. с. 34); - Договір № 4 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.09.2013 р. на суму 10000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 27.09.2016 р. (а. с. 35); - Договір № 5 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 08.11.2013 р. на суму 11000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 08.11.2016 р. (а. с. 36); - Договір № 6 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 06.12.2013 р. на суму 5000,00 грн., строк надання допомоги-до 05.12.2014 р. (а. с. 37); - Договір № 7 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.12.2013 р. на суму 4000,00 грн., строк надання допомоги - до 05.12.2014 р. (а. с. 38); - Договір № 8 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.01.2014 р. на суму 3000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 27.01.2017 р. (а. с. 39); - Договір № 9 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12.03.2014 р. на суму 12000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 12.03.2017 р. (а. с. 40); - Договір № 10 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.03.2014 р. на суму 8000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 27.03.2017 р. (а. с. 41); - Договір № 11 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 06.05.2014 р. на суму 7000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 06.05.2017 р. (а. с. 42); - Договір № 12 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12.06.2014 р. на суму 10500,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 12.06.2017 р. (а. с. 43); - Договір № 13 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 09.07.2014 р. на суму 7500,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 09.07.2017 р. (а. с. 44); - Договір № 14 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12.09.2014 р. на суму 6000,00 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 12.09.2017 р. (а. с. 45); - Договір № 15 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 13.11.2014 р. на суму 1300 грн., строк надання допомоги - на три роки, до 13.11.2017 р. (а. с. 46). Відповідно до п. 1.7 договору № 1 від 30.07.2013 р., погашення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги здійснюється щомісячно шляхом утримання частини заробітної плати позичальника у розмірі 20 %. Всі інші вищевказані договори передбачають повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги шляхом переказу позичальником коштів на розрахунковий рахунок кредитора у банківській установі. Станом на 10.04.2017 р., дату звернення позивача із позовом до суду, настав термін повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги за договорами № 1 10, проте відповідачем повернуто лише заборгованість за договором № 1 від 30.07.2013 р. у сумі 12000 грн. та за договором № 2 від 01.08.2013 р. на суму 3500 грн. Заборгованість за договором № 3 від 28.08.2013 р. погашена частково у сумі 8008 грн. 12 коп., несплачений залишок складає 1991 грн. 88 коп. Згідно п. 1.7 договору № 11 від 06.05.2014 р., договору № 12 від 12.06.2014 р., договору № 13 від 09.07.2014 р., договору № 14 від 12.09.2014 року, договору № 15 від 13.11.2014 р., у разі звільнення позичальника до закінчення строку договору, позичальник зобовязаний достроково, до дня звільнення (включно) погасити всю суму фінансової допомоги. Відповідно до наказу № 8 від 05.12.2016 року відповідача [PERSON] було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а. с. 31). Таким чином, заборгованість відповідача складає 87291 (вісімдесят сім тисяч двісті девяносто одну) грн. 88 коп. Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути зикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій мій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В силу ст.ст. 11, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та ов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, Гановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вісутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, в розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. В силу ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного і у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, і не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 у справі №1-10/2004 цано визначення такому поняттю як «охоронюваний законом інтерес», який вживається у ч. 1. ст. 4 ЦК України та зазначено, що вказане поняття необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, який зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам. Відповідно до ст.ст. З, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що заборгованість [PERSON] за договорами про надання поворотної безвідсоткової допомоги № 1 15 складає 87291 (вісімдесят сім тисяч двісті девяносто одну) грн. 88 коп. та підлягає стягненню з нього на користь ТОВ «МК Стейнлес». Крім того, задовольняючи позов, суд,

Outcome: approved