Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» 24.04.2018 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за газопостачання. Позов мотивовано тим, що на їхньому обліку як споживач природного газу за адресою: [ADDRESS], Полтавська область, перебуває відповідач з особовим рахунком абонента № [NUMBER]. Факт споживання природного газу є підтвердженням приєднання відповідачем до умов Типового договору. Відповідач, як споживач природного газу, свої договірні зобовязання щодо оплати за спожитий газ виконує недобросовісно, що зумовило виникнення заборгованості в сумі 23 938,93 грн. 07.12.2016 року постачання природного газу відповідачу припинено. З огляду на зазначене, позивач просить вказану заборгованість та судові витрати стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та винесена відповідна ухвала. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за газопостачання є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із наданих документів позивачем, зокрема, Типового договору 063 від 16.01.2013 року, позивач надає послуги із газопостачання, зокрема, відповідачу. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання по наданню відповідних послуг, відповідно до принципу змагальності сторін доказів протилежного суду не надано. Однак відповідач вказані послуги не оплатив за період з січня 2015 року по квітень 2018 року на загальну суму 23 938,93 грн. - відповідно до розрахунку абонента [PERSON], рахунок [NUMBER]. Відповідно до статті 20 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, пункту 5.2 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Зважаючи на те, що відповідач належним чином зобов'язання згідно умов укладеного договору не виконав, доказів іншого суду не надав, виходячи із принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, вирішуючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за газопостачання слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути також 1762 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved