Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою про стягнення заборгованості із [PERSON] у сумі 803880 грн. 02 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 0,0 грн., заборгованості по відсоткам - 803880 грн. 02 коп. Окрім того, позивач просить стягнути на його користь судові витрати по оплаті судового збору у сумі 12058 грн. 20 коп. Обґрунтовуючи вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалось на те, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Одночасно, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 вказаного договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило фактору ТОВ «Кредитні Ініціативи», свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Отже, внаслідок укладених договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 09.07.2007 року №2621/0707/88-075, що укладено з позичальником [PERSON] Відповідно до умов зазначеного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 58000 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, тоді як відповідач не належно виконує взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Рішенням Дарницького районного суду від 28.05.2012 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за даним кредитним договором у сумі 64367 доларів США, 34664 грн. 94 коп. пені та судові витрати. Однак, позивач наполягає, що судове рішення про задоволення вимог кредитора станом на жовтень 2011 року, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника від подальшого виконання передбачених договором зобов'язань, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам у сумі 803880 грн. 02 коп. та судові витрати. Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Однак, представником позивача разом з позовом подано заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 62), а представником відповідача 15.12.2016 року суду подано заяву про застосування строку позовної давності у зв»язку з чим представник відповідача просив суд позовні вимоги відхилити повністю (а.с. 74). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. З кредитного договору №2621/0707/88-075 від 19 липня 2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], вбачається, що [PERSON] отримала в банку кредит в сумі 58 000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом на строк з 19.07.2007 року по 18.07.2017 року включно. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15. 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено Договір факторингу, відповідно до п. 2.1 якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по Кредитних договорах, укладених з боржниками та у переліку Кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним Договором. При цьому сторони погодились, що права вимоги заборгованості по Кредитних договорах, та права вимоги по Договорам забезпечення, укладених з боржниками відступаються/передаються клієнтом фактору за цим Договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нарахувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інших обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього Договору, але настане у майбутньому. Пунктом 2.3 цього Договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладання цього Договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Крім того, за положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України відступлення права вимоги, яке має наслідком заміну кредитора у зобов'язанні, передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи предмет Договору факторингу до фактора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи умови щодо валюти кредитування. З матеріалів справи вбачається, що Договір факторингу є укладеним у відповідності до вимог закону, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини. Згідно розрахунку заборгованості, який складено ТОВ «Кредитні ініціативи», станом на 01.10.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2621/0707/88-075 від 19 липня 2007 року за період з 28.11.2012 року по 01.10.2016 року становить: заборгованість за кредитом - 0,0 грн., заборгованість по відсоткам - 803880 грн. 02 коп. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало до відповідача вимогу про усунення порушень від 18.10.2016 року, з якої вбачається, що позивач вимагав від відповідача достроково сплатити загальну заборгованість по кредиту у сумі 213527 доларів США 78 центів, що за курсом НБУ станом на 01.10.2016 року становить 5525909 грн. 79 коп. У той же час судом встановлено, що строк сплати за кредитним договором від 19.07.2007 року №2621/0707/88-075 настав ще 29.08.2011 року, що вбачається зі змісту повідомлення про зміну умов кредитного договору ПАТ «Сведбанк» від 19.08.2011 року №6148, яким боржника повідомлено про зміну умов кредитного договору, одночасно банк вимагав від позичальника достроково сплатити заборгованість по кредиту, заборгованість по процентам, пеню. Разом з тим, з огляду на заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначено вище, суд дійшов до висновку про те, що строк сплати за кредитним договором від 19.07.2007 року №2621/0707/88-075 настав ще 29.08.2011 року, що випливає зі змісту повідомлення про зміну умов кредитного договору ПАТ «Сведбанк» від 19.08.2011 року №6148. Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сторонами у справі не надано суду доказів наявності підстав для зупинення або для переривання строку позовної давності у розумінні статей 263, 264 ЦК України. Позивач не просив суд поновити строк позовної давності, поважних причин його пропуску не наводив, тому у зв'язку із заявою представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed