Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

ТОВ «ПоршеМобіліті» 10.10.2017 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави, стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору від 25.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14504,60 доларів США на придбання автомобіля та 4266,05\~доларів США на сплату страхових платежів терміном дії до 15.04.2018 року. В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором 26.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави, відповідно до умов якого [PERSON] надав позивачу в заставу автомобіль марки Seat Ibiza з обємом двигуна 1390\~см3, 2013 року випуску, кузов №\~[NUMBER], д/н\~[NUMBER]. Позивач умови кредитного договору виконав, проте [PERSON] порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Окрім того, [PERSON] всупереч договору застави реалізував його предмет та відповідно до відповіді з Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України право власності на спірний автомобіль станом на 18.01.2016 року зареєстровано за [PERSON] Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2016 року позовні вимоги ТОВ «ПоршеМобіліті» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Seat Ibiza з обємом двигуна 1390\~см3, 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], д/н\~[NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], вилучивши його на користь ТОВ «ПоршеМобіліті», в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №\~50008719 від 25.04.2013 року, укладеним між ТОВ «ПоршеМобіліті» та [PERSON], розмір якої станом на 28.08.2015 року складає 298977,29 грн., яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 34159,79 грн. (в тому числі, сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 28538,96 грн., сума 3 % річних за час прострочення у розмірі 350,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 4104,18 грн., пеня за прострочення виконання зобовязання у розмірі 1166,65\~грн.) та заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 264817,50 грн. (в тому числі, сума заборгованості за кредитом у розмірі 211338,85 грн., сума заборгованості за процентами у розмірі 5445,59 грн., сума 3 % річних у розмірі 1692,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 867,14 грн., пеня, нарахована відповідно до п. 8.1 Кредитного договору, у розмірі 5642,33 грн., сума штрафу, нарахованого відповідно до п. 8.2 Кредитного договору, у розмірі 23630,89 грн. та сума збитків, нарахованих відповідно до п. 8.5 Кредитного договору, у розмірі 16200,00 грн.) з подальшим продажем автомобіля з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу від 26.04.2013 року, для задоволення вимог ТОВ «ПоршеМобіліті». Проте, після ухвалення вказаного рішення встановлено, що власником автомобіля на теперішній час є [PERSON] Позивач просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №\~50008719 від 25.04.2013 року, розмір якої станом на 28.08.2015 року складає 298977,29 грн., звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Seat Ibiza з обємом двигуна 1390\~см3, 2013 року випуску, кузов №\~[NUMBER], заставною вартістю 139005,22 грн., що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів; стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~50008719 від 25.04.2013 року в розмірі 171325,26 грн., яка складається з: 21873,39 грн. сума заборгованості з повернення додаткового кредиту, з яких : 17830,02 грн. заборгованість з оплати чергових платежів з повернення додаткового кредиту, 832,34 грн. 3 % річних, 3211,03 грн. сума інфляційних втрат; 43196,73 грн. сума нарахованих процентів за період з 29.08.2015 року по 12.05.2017 року; 13900,52 грн. штраф за порушення відповідачем вимог ст. 2.3.4 договору застави; 1332,76 грн. 3 % річних на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за період з 29.08.2015 року по 12.05.2017 року; 5491,85 грн. сума інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за період з 29.08.2015 року по 12.05.2017 року; 15122,51 грн. 3 % річних на суму заборгованості з дострокового повернення кредиту та відсотків за період з 29.08.2015 року по 12.05.2017 року; 40794,41 грн. коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов кредитного договору; 29613,09 грн. сума збитків на підставі п. 8.5 кредитного договору. У судове засідання представник позивача ТОВ «ПоршеМобіліті» не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У клопотанні від 07.12.2017 року представник позивача просив доручити Київському апеляційному господарському суду проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2017 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.\~ Згідно до ст. 6 Конвенції про захист\~ прав людини\~ і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У звязку з довготривалістю судового розгляду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору у звязку із порушенням його виконання. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ПоршеМобіліті» підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 25.04.2013 року між ТОВ «ПоршеМобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~50008719 та додаткову угоду, згідно умов яких позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 14504,60 доларів США на придбання автомобіля та 4\~266,05\~доларів США на сплату страхових платежів, терміном до 15.04.2018 року, а [PERSON] зобовязався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором та додатковою угодою (а.с. 19-31). Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору сторони погодились, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Відповідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом, встановленим ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10 % річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом. Згідно з п. 8.2 Кредитного договору у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в статті 3.2.1 позичальник сплачує штраф у розмірі 20 % від суми кредиту. Відповідно до п. 8.5 Кредитного договору збитки, заподіяні у звязку з неналежним виконанням Кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитами, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором №\~50008719 та додатковою угодою до нього від 25.04.2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи вищевказане, беручи до уваги існуючу заборгованість [PERSON] перед позивачем, суд доходить висновку, що у позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Кредитного договору, виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування такими коштами. Відповідно до розрахунку та офіційного курсу валют встановленого НБУ станом на 28.08.2015 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 298\~977,29\~грн. та складається з: простроченої заборгованості у розмірі 34\~159,79 грн., яка в свою чергу складається з: суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 28\~538,96 грн., суми 3 % річних за час прострочення у розмірі 350,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 4\~104,18 грн., пені за прострочення виконання зобовязання у розмірі 1\~166,65\~грн; заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 264\~817,50 грн., яка в свою чергу складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 211\~338,85 грн., суми заборгованості за процентами у розмірі 5\~445,59 грн., суми 3 % річних у розмірі 1\~692,70 грн., інфляційних втрат у розмірі 867,14 грн., пені, нарахованої відповідно до п.8.1 Кредитного договору у розмірі 5\~642,33 грн., суми штрафу, нарахованого відповідно до п.8.2 Кредитного договору у розмірі 23\~630,89 грн., та суми збитків, нарахованих відповідно до п.8.5 Кредитного договору у розмірі 16\~200,00 грн. [PERSON] всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором 26.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави БУ № 50008719, відповідно до умов якого [PERSON] надав позивачу в заставу автомобіль марки Seat Ibiza з обємом двигуна 1390\~см3, 2013 року випуску, кузов №\~[NUMBER] (а.с. 32-37). Відповідно до п. 1.1 Договору застави сторони домовились про заставну вартість предмета застави у розмірі 139005,22 грн. Згідно з ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п. 2.1.1 Договору застави у разі невиконаннязаставодавцем умов Кредитного договору, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному в розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію. Згідно з п. 4.1 Договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави у разі: передачі заставодавцем предмета застави іншій особі без попередньої згоди заставодержателя, порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави, порушення заставодавцем правил про наступну заставу та інших випадках передбачених цим пунктом. Відповідно до п. 5.1 Договору застави заставодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за Кредитним договором, яке виникає у заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем свої зобовязань перед заставодержателем за Кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Згідно з ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з п. 2.3.4 Договору застави [PERSON] без попередньої письмової згоди заставодержателя не має права здійснення наступної застави предмета застави, дій, повязаних зі зміною права власності на предмет застави, а також дій, повязаних з передачею предмета застави третім особам, у тому числі у тимчасове користування. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2016 року позовні вимоги ТОВ «ПоршеМобіліті» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Seat Ibiza з обємом двигуна 1390\~см3, 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], д/н\~[NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), вилучивши його на користь ТОВ «ПоршеМобіліті», в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №\~50008719 від 25.04.2013 року, укладеним між ТОВ «ПоршеМобіліті» та [PERSON], розмір якої станом на 28.08.2015 р. складає 298\~977,29 грн. (двісті девяносто вісім тисяч девятсот сімдесят сім гривень 29 коп.), яка складається з простроченої заборгованості у розмірі 34\~159,79 грн. (в тому числі, сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 28\~538,96 грн., сума 3 % річних за час прострочення у розмірі 350,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 4\~104,18 грн., пеня за прострочення виконання зобовязання у розмірі 1\~166,65\~грн.) та заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 264\~817,50 грн. (в тому числі, сума заборгованості за кредитом у розмірі 211\~338,85 грн., сума заборгованості за процентами у розмірі 5\~445,59 грн., сума 3 % річних у розмірі 1\~692,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 867,14 грн., пеня, нарахована відповідно до п.8.1 Кредитного договору, у розмірі 5\~642,33 грн., сума штрафу, нарахованого відповідно до п.8.2 Кредитного договору, у розмірі 23\~630,89 грн. та сума збитків, нарахованих відповідно до п.8.5 Кредитного договору, у розмірі 16\~200,00 грн.) з подальшим продажем автомобіля з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу від 26.04.2013р., для задоволення вимог ТОВ «ПоршеМобіліті». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON](РНОКПП [NUMBER]) на користь ТОВ «ПоршеМобіліті» судовий збір у розмірі 1\~390,05 грн. (а.с. 52-58). Проте, після ухвалення вказаного рішення встановлено, що станом на 16.01.2017 року власником вищевказаного автомобіля є [PERSON] (а.с. 66). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу», ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст.\~25,\~26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду України, від 03.04.2013 року № 6-7цс13 та від 19.11.2014 року № 6-168цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України. Таким чином, оскільки застава автомобіля за Договором застави від 26.04.2013 року зберігає силу для нового власника [PERSON], суд доходить висновку про наявність підстав для звернення стягнення на спірний автомобіль. Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ПоршеМобіліті» є законними та обґрунтованими, а, отже, підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 4654,97 грн. (а.с. 14), тому з відповідачів на користь позивача слід рівними частками стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved