Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, позичальник, [PERSON]), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, поручитель 1, [PERSON]), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3, поручитель 2, [PERSON]), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 4, поручитель 3, [PERSON], а разом - відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного 25 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] кредитного договору, банк надав відповідачу 1 у користування грошові кошти, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути їх Банку у передбачені цим договором строки, а також сплатити відповідну плату за користування ними і виконати визначені договором зобов'язання. Крім того, між ними укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт), згідно з яким відповідачу 1 надано овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафту, який становить 13 000 грн. Через неналежне виконання умов кредитного договору у відповідача 1 станом на 12 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 278 969,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку еквівалентно 2 229 800,50 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 200 769,21 доларів США та суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами у сумі 78 199,95 доларів США, а також пеня у сумі 759 894,99 грн. Крім того, за останнім у зв'язку з невиконанням умов договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) рахується заборгованість у розмірі 2 989, 63 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором Банком зі [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки, відповідно до умов яких, поручителі зобов'язались відповідати в повному обсязі за борговими зобов'язаннями [PERSON], що виникають з умов Кредитного договору, та з [PERSON] договір іпотеки, за яким останнім передано в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 171,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідач 1, відповідач 2 та відповідач 3 порушили умови кредитного договору та допустили заборгованість за вказаними договорами, а відповідач 4 умови договору іпотеки, позивач просить суд стягнути з боржника та його поручителів суми заборгованості та звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи таким чином, про що зазначив у відповідній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 25 лютого 2008 року між відповідачем 1 - [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №ML-003/053/2008 (далі по тексту - Кредитний договір), за умовами якого, останній надав позичальнику кредит в розмірі 200 000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Також, у цей же день, між вказаними сторонами укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) №003/416/08/1, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафту, який становить 13 000 грн. За змістом п. 4 цього договору, за користування кредитом відповідач 1 зобов'язався сплатити Банку відповідну плату, зокрема, за користування непростроченим кредитом - відсотки в розмірі 26% річних з розрахунку 365 днів у році; за користування простроченим до повернення кредитом - відсотки в розмірі 36% річних з розрахунку 365 днів у році. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав умови Кредитного договору шляхом перерахування грошових коштів в повній сумі з його кредитного рахунку, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування ними і виконати всі інші зобов'язання, визначені Кредитним договором. Також відповідач 1, відповідно до умов п. 1.1 договору про кредитування поточного рахунку, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу надані кредитні кошти у визначені цим договором строки та сплатити відповідну плату за користування вказаними коштами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Свої зобов'язання за кредитним договором та договором про кредитування поточного рахунку у визначені у них строки відповідач 1 не виконав, протягом дії даних договорів несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував заборгованість по кредитам та відсотки за користування ними, у зв'язку з чим, станом на 12 липня 2013 року за ним утворилась заборгованість за Кредитним договором у розмірі 278 969,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку еквівалентно 2 229 800,50 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 200 769,21 доларів США та суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами у сумі 78 199,95 доларів США, а також пеня у сумі 759 894,99 грн., про що останній повідомлявся Банком, підтвердженням чого слугує наявна у матеріалах справи досудова вимога, направлена на адресу позичальника рекомендованим листом (а.с. 24). Крім того, за відповідачем 1 у зв'язку з невиконанням умов договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) рахується заборгованість у розмірі 2 989, 63 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.1.1 частини №2 Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки (а.с.17). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, сума нарахованої пені за несвоєчасно сплачені кредитні кошти та відсотки за користування ними становить 759 894,99 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем 1 за вказаним Кредитним договором, 25 лютого 2008 року між Банком і [PERSON] та 22 вересня 2009 року між Банком і [PERSON] були укладені договори поруки №SR-003/053/2008 та №003/053/1/2008 відповідно, за умовами яких поручителі зобов'язались відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов Кредитного договору (а.с.25, 27). У випадку невиконання відповідачем 1 грошових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, відповідно до п. 3.2. вказаних договорів поруки поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, заявленому Банком, протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов'язку боржників, у відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Невиконання позичальником та поручителями умов Кредитного договору та договорів поруки на підставі п. 8.1, п. 3.1 та 3.2 цих договорів відповідно, дає право Банку достроково вимагати виконання боргових зобов'язань за кредитом у позичальника та поручителів. За умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 23 вересня 2011 року, договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2011 року та договору факторингу від 27 січня 2012 року №27/01/12, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором, договорами поруки, договором іпотеки та договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт). Факт неналежного виконання позичальником та поручителями за його зобов'язаннями своїх договірних зобов'язань і наявність заборгованості за кредитним договором та договорами поруки у заявленому позивачем розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. У зв'язку з чим, позивачем 17 липня 2013 року та 13 серпня 2013 року було направлено рекомендованими листами позичальникові та його поручителям досудові вимоги про погашення заборгованості за вказаними договорами (а.с.24, 26, 28), які не були ними виконані. Таким чином, врахувавши те, що відповідачі 1, 2 та 3, які є позичальником та поручителями за кредитним договором та договорами поруки, не виконують належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеними договорами, суд вважає, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором, несплачених відсотків та пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача 1 заборгованість за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт). Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 25 лютого 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки (майнової поруки) №PML-003/053/2008 (далі по тексту - договір іпотеки), за умовами якого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в Іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 171,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-31). Згідно даного договору іпотеки вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 1 780 579,50 грн. (а.с.30). Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено майнового поручителя як особу, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (ст. 11 цього Закону). Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, майновий поручитель за іпотечним договором несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання як солідарний боржник, якщо договором іпотеки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а іпотекодержатель як кредитор має право вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, при цьому у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах взятих на себе зобов'язань перед іпотекодержателем. Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. А частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У зв'язку з тим, що позичальником - відповідачем 1 не було дотримано умов Кредитного договору, 20 липня 2013 року позивачем було направлено позичальникові досудову вимогу про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с.32-33). Проте зазначена вимога відповідачем 4 не виконана. Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. А відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Таким чином, виходячи з викладеного та з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, стст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3441,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved