Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

ТОВ «Служба термінового кредитування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача 21\~315 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 600,00 грн. заборгованість за кредитом, 168,00 грн. заборгованість за процентами за договором, 18\~768,00 грн. заборгованість за пенею, яка виникла станом на 19.12.2018 року та судові витрати в сумі 1779,62 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 140825-174730, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 600 грн. зі строком повернення 07.09.2014 року, за умовами договору відповідач зобов`язався до вказаного строку повернути кредитні кошти та сплатити відсотки в розмірі 168,00 грн. Відповідач кошти не сплачував. В порушення договірних умов відповідач станом на 19.12.2018 року не виконує свої зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 600,00 грн., а також сплати процентів за користування кредитом та пені. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 серпня 2014 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір №140825-174730. За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 600 грн. 00 коп. Згідно з умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредит строком до 07.09.2014 року та зобов`язався повернути його та сплатити відсотки у розмірі 168 грн. (із розрахунку 2% за кожен день користування кредитом, 730 відсотків річних або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Позичальник зобов`язується повернути кредит у розмірі вказаному у п. 1.2 Договору, а також сплатити проценти у розмірі 168 грн., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 768 грн., у дату повернення кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 3.3 договору № 140825-174730 встановлено, що позичальник зобов`язується повернути кредит у розмірі, вказаному у п. 1.2 даного договору, а також сплатити проценти у розмірі 168 грн., нараховані за період, починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 768 грн., у дату повернення кредиту. Строк (термін) надання кредиту до 07.09.2014 року (п. 2.1 договору). Позичальник, крім обов`язків, передбачених іншими умовами цього договору, зобов`язаний вчасно здійснити платіж щодо погашення кредиту та процентів, нарахованих на кредит, що визначено п. 5.1.1 договору. При внесенні суми, що є недостатньою для погашення кредиту повністю, кошти зараховуються у наступному порядку: 1. Проценти за кредитом, 2. Сума неустойки, 3. Сума кредиту (п. 3.4 договору). Норми ч. 1 ст. 527 ЦК України вказують, що боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Статтями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 600 грн. та заборгованість за процентами по кредитному договору в розмірі 168 грн. Щодо вимог позивача про стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору №140825-174730, у разі несвоєчасного повернення клієнтом обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до позичальника застосовуються штрафні санкції згідно п. 6.2 Кредитного договору. За порушення строків повернення кредиту клієнт зобов`язується сплачувати Кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 (два) відсотки від суми кредиту, що вказана в п. 1.2 цього Договору, за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Позивачем було нараховано пеню на суму заборгованості в розмірі 768,00 грн. (600,00 грн. - заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами 168,00 грн.) за період з 08.09.2014 року до 19.12.2018 року (1\~564 дні прострочення). Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13, предметом розгляду якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказаний висновок відповідає правовому висновку, викладеному постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №703/1181/16-ц (провадження №14-442цс18). Отже, згідно вказаних норм закону і висновку ВСУ суд має право зменшити розмір пені (яка є різновидом неустойки) незалежно від наявності клопотання сторони у справі. Як роз`яснено у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за пенею становить 18\~768,00 грн, що значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір неустойки, нарахований відповідачу, відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню з 18\~768\~грн до 768,00 грн., тобто до суми, яка дорівнює розміру збитків. Відповідно до вимог п. 39 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1\~762,00 грн. Щодо заявлених вимог щодо стягнення з відповідача на користь банку комісію банку в розмірі 17,62 грн, суд зазначає, що чинним ЦПК України не передбачено стягнення комісії банку в порядку судових витрат.

Outcome: partial