Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

ТОВ «Марселлус»звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2018 року приблизно о 14.30 год. на АЗС № 5 ТОВ «Марселлус», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколаївське шосе, 26, автомобілем ВАЗ-21102, державний номерний знак [NUMBER] , власником та під керуванням якого був водій [PERSON] , порушуючи положення п. 12.1, 2.3 (б), 2.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши майно ТОВ «Марселлус» на суму 5416,66 грн, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі договору про надання послуг від 29.10.2018, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТОВ «Марселлус», згідно з рахунком-фактурою № 29.10-18 від 29.10.2018 та акту прийняття-передачі виконаних робіт від 15.01.2019, загальна вартість послуг по ремонту металевого паркану на території АЗС № 5 становить 6500,00 грн. Жодних взаєморозрахунків, зокрема в частині відшкодування збитків, завданих ДТП між сторонами здійснено не було. Відомості про поліс страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] не надав, уникає відповідальності. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 6500,00 грн, а також покласти на відповідача відшкодування витрат по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача Дорош О.Г. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм\~ст. 280-281 ЦПК України\~ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За ст. 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, судом встановлено, що 29.10.2018\~року поліцейським\~взводу №\~3\~роти №\~1\~батальйону №\~2\~полку ПП\~в м.\~Кривий Ріг\~Краснощоком М.О.\~було складено\~протокол про\~адміністративне правопорушення\~серії БР\~№084358\~відносно [PERSON] .\~Згідно суті\~правопорушення 29.10.2018\~о 17:30\~год по\~вул.\~Миколаївське шосе\~у м.\~Кривому Розі\~Дніпропетровської області\~водій [PERSON] \~керував автомобілем\~ВАЗ 321102,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~в\~стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків, проведено тест на стан сп`яніння, результат тесту 2,66%. Своїми діями [PERSON] порушив пункт 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, згідно з\~протоколом про\~адміністративне правопорушення\~серії БР\~№084359,\~29.10.2018 о 15:34 год водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 321102, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Миколаївське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, не вжив заходів до зменшення швидкості та виїхав за межі проїжджої частини, допустив наїзд на нерухому огорожу у вигляді огорожі буд. 26, внаслідок чого, за фактом ДТП транспортний засіб та огорожа отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Разом з тим, згідно з\~протоколом про\~адміністративне правопорушення\~серії БР\~№084357,\~29.10.2018 о 15:34 год водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 321102, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Миколаївське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області здійснив ДТП та зник з місця ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року (а.с. 4-5) встановлено винність [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в\~розмірі 255,00\~грн на\~користь держави\~з позбавленням\~права керування\~транспортними засобами\~на строк\~один рік.Постанова не оскаржена та набрала законної сили 19 листопада 2018 року. У силу положень ч. 6\~ст. 82 ЦПК\~наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 29 жовтня 2018 року є доведеною та не підлягає доказуванню. За змістом\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини другої статті 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ч. 1, ч. 5 ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2\~ст.\~1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Частиною 1\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завданні збитки у повному обсязі. Відомостей про те чи була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди та якою страховою компанією до суду не надано. Право особи, якій завдані збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на їх відшкодування є абсолютним, гарантованим законом, і не може бути обмеженим наявністю договірних відносин між винуватцем ДТП та Страховою компанією, де була застрахована його цивільно-правова відповідальність, хоча цей договір і укладений на користь третьої особи. Зазначена позиція також висловлена в постанові Верховного суду України у справі № 6-2808цс15, де було визначено право вимагати відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала таку шкоду і жодного обмеження договором страхування не повинно бути. АЗС №\~5,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] область,\~м.\~Кривий Ріг,\~вул.\~Миколаївське шосе,\~26,\~знаходиться у\~володінні(користуванні) ТОВ «Марселлус» на підставі договору оренди № Н5-18 від 29.08.2018, укладеного з ТОВ «Нафтапрайм» (а.с. 12-13). На підставі договору про надання послуг від 29.10.2018, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТОВ «Марселлус», згідно з рахунком-фактурою № 29.10-18 від 29.10.2018, акту прийняття-передачі виконаних робіт від 15.01.2019 та квитанції № 0.0.1239661787.1 (а.с. 7-9), загальна вартість послуг по ремонту металевого паркану на території АЗС № 5 становить 6500,00 грн. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що [PERSON] , будучі винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити позивачу матеріальну шкоду в розмірі 6500,00 грн, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved