Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

ТзОВ «Ведрдикт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500284919 від 19.06.2012 року у розмірі 72\~627,93 грн. В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав з ПАТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 500284919 від 19.06.2012 року, згідно з яким отримав кредит у розмірі 30\~703 грн., зі ставкою за користування - 25% річних. Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги «Альфа-Банк» (за її наявності) 22.06.2015 року. Згідно із договором від 16.01.2019 року між ТОВ «ФК ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого останнє набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 500284919 від 19.06.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та сплату відсотків, у зв`язку з чим станом на 10.11.2020 рік прострочена заборгованість за кредитним договором становить 72\~627,93 грн., з яких: нараховані 3% річних 2\~713,79 грн., інфляційні втрати 4\~976,14, подвійна облікова ставка НБУ - 5\~531,24 грн., заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 30\~121,90 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 11\~084,86 грн., заборгованість з пені 18\~200 грн. Оскільки відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Ведрдикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 500284919 від 19.06.2012 у сумі 72\~627,93 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 грн., понесені витрати на правничу допомогу - 20\~000 грн. [PERSON] подав відзив в якому зазначив, що даний спір вже був предметом розгляду Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» справа № 513-9/366/14 від 18.03.2014 року та винесено рішення, яким позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 19.06.2012 року у розмірі 48\~888,63 грн. та судові витрати. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17.06.2014 року заява ПАТ КБ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду задоволена, та видано виконавчий лист. Враховуючи викладене,\~просив відмовити у задоволенні позову. Крім того відповідно до п.6. ч.2 си.255 ЦПК просив закрити провадження у справі. Представником позивача подано відповідь на відзив в якому зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за його користування, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, підтримав свій відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд доходить наступного висновку. Відповідно до укладеного договору № 500284919 від 19.06.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 30\~703 грн., зі ставкою користування 25% річних. Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги «Альфа-Банк» (за її наявності) 22.06.2015 року. Позивач зазначив, що станом на 10.11.2020 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором від № 500284919 від 19.06.2012 року становить 72\~627,93 грн., з яких: нараховані 3% річних 2\~713,79 грн., інфляційні втрати 4\~976,14, подвійна облікова ставка НБУ - 5\~531,24 грн., заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 30\~121,90 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 11\~084,86 грн., заборгованість з пені 18\~200 грн. Крім того судом встановлено, що 18.03.2014 року Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» справа № 513-9/366/14 винесено рішення, яким позов Банку ПАТ «Альфа-Банк» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 19.06.2012 року у розмірі 48\~888,63 грн. та судові витрати. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17.06.2014 року заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду задоволена, та видано виконавчий лист. Таким чином підставою для винесення рішення стало укладання між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] того ж самого кредитного договору № 500284919 від 19.06.2012 року та наявність заборгованості відповідача, яка станом на 09.01.2014 року становила 48\~888,63 грн. Таким чином, стягнення з відповідача частини боргу, яка була стягнута рішенням Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» означало б подвійне стягнення боргу, тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Розглядаючи правомірність стягнення з відповідача на користь позивача частини боргу, яка не охоплюється рішенням третейського суду, а саме за період з 16.01.2019 року по 10.11.2020 рік, суд зазначає наступне. Звернувшись\~\~у 2014 році до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з позовом про стягнення заборгованості, позивачем було подано вимогу про дострокове погашення кредиту, змінено строк виконання зобов`язання - визнано термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав. А отже на нарахування процентів, комісій та штрафних санкцій за договором після вказаного терміну позивач не має. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Наведене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) якою встановлено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, суд вважає, оскільки на час розгляду даної справи за спірним кредитним договором є наявне рішення суду, яке набрало законної сили, то кредитор реалізував своє право на повернення кредитної заборгованості, а тому тіло кредиту, відсотки повторно за цим же кредитним договором нараховані бути не можуть. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів\~та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий висновок сформульований, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Враховуючи вище викладене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати\~\~та 3% річних\~на загальну суму 7\~689,93 грн. Отже, у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 249,70 грн. Та витрати на правничу допомогу в розмірі 2\~200 грн., оскільки відповідач подав клопотання про її зменшення через порушення принципу співмірності, яке судом було задоволено. На підставі наведеного та

Outcome: partial