Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Сушко [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача [PERSON] зазначає, що позивач [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі - невістка позивача [PERSON] та неповнолітні онуки позивача: [PERSON] , [PERSON] Відповідачі з 2011 року у вказаному будинку не проживають. Представник позивача просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не проживають тривалий час у вказаному будинку і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Данько К.В. в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував, в заяві вказав, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.08.2015 року відповідач [PERSON] була позбавлена батьківських прав стосовно своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , на даний час діти усиновлені. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.07.1979 року, посвідченого секретарем виконкому Борівської селищної Ради народних депутатів Костецькою О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1338 від 12.10.1979 року. Згідно з копією домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] та копією довідки Борівської селищної ради № 977 від 05.07.2018 року у будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії довідки депутата Борівської селищної ради Грибінчук\~О.І. за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але з 2011 року за вказаною адресою не проживають. Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.08.2015 року [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають з 2011 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачами судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 63 від 19.07.2018 року у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є неповнолітніми, то сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON]

Outcome: approved