Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 20 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], був укладений договір кредиту №500405013 на суму 20000 грн. на строк до 21 серпня 2016 року. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» був укладений Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №500405013 від 20.08.2013 року. 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого, ТОВ «Дата [PERSON]» відступило позивачу право вимоги від боржників коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі). Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] своїх грошових зобовязань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, яка складає 42701,92 грн., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], був укладений договір кредиту №500405013 на суму 20000 грн. на строк до 21 серпня 2016 року. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» був укладений Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №500405013 від 20.08.2013 року. 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого, ТОВ «Дата [PERSON]» відступило позивачу право вимоги від боржників коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Встановлено, що в період дії кредитного договору № 500405013 [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в розмірі 42701,92 грн., з яких: 18552,81 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 18549,11 грн. заборгованість за процентами та комісією, 5600 грн. штраф. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань в строки передбачені договором кредиту не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобовязанням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 526, 1054 ЦК України ЦК України,

Outcome: approved