Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є юридичною особою, діє на підставі Статуту. Основним видом діяльності підприємства є діяльність з виробництва, постачання та транспортування тепло - та електричної енергії. З 01 січня 2007 року і до теперішнього часу, відповідно до встановлених тарифів, позивач здійснює постачання теплової енергії7 фізичним особам-споживачам послуг, у тому числі у квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою [ADDRESS] з 15.06.2001 року та є власником зазначеної квартири, що підтверджується довідками з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації та не заперечується відповідачем. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.156, 162 ЖК України власник зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно п.5 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктами 17 і 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила №630) передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідач зобов`язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , що відкрито на імя [PERSON] , відповідач не здійснював оплату за поставлену теплову енергію за період з 01 жовтня 2014 року по 01.03.2018 року, заборгованість відповідача перед ТОВ «Краматорськтеплоенерго» станом на 28.02.2018 року складає 28134,04 грн. Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем не надано. Разом з тим, відповідачем заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України до вимог про стягнення заборгованості. Згідно ст. ст. 256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки характер правовідносин, що склалися між сторонами, передбачає внесення оплати за фактичного надані послуги з теплопостачання шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, то строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.11.2014 року по 01.03.2018 року, тобто, поза межами позовної давності. Відповідачем також надано заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.11.2014 року по 30.11.2015 року включно у сумі 6424,73 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з пропуском позовної давності. Доводи відповідача про сплату заборгованості за період з 2016 року по 2018 роки у сумі 14668,72 грн. суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Як вбачається з копії квитанції про оплату №101657585 від 27.08.2021 року, [PERSON] перераховано на рахунок ТОВ «Краматорськтеплоенерго» 14668,72 грн. з призначенням платежу «Сплата за послуги з теплопостачання за 07.2021 о/р 73394 від [PERSON] , [ADDRESS] ТОВ «Краматорсьтеплоенерго» (теплопостачання)». Відповідно до заяви від 12.11.2021 року до ТОВ «Краматорськтеплоенерго» Нікітін просив його платіж за квитанцією №101657585 від 27.08.2021 року на суму 14668,72 грн. зарахувати за наступними періодами (сумами): - ВП №55030802 (65561283 повторне), судовий наказ №234/12962/14-ц, 2-н/2534/3705/14 від 06.04.2015 року в сумі 4250,83 грн. - зарахувати цілком; - ВП №59898764, виконавчий лист №234/19925/18 (провадження №2/234/894/19) від 29.05.2019 в сумі 29896,04 грн. - зарахувати частково на суму 10417,89 грн. (за розрахункові періоди 01.02.2017-28.02.2018). Листом від 16.11.2021 року №А-06/728 ТОВ «Краматорськтеплоенерго» повідомило [PERSON] про те, що в листопаді 2021 року за судовим наказом №2н/234/3705/14 про стягнення боргу за опалення на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» в розмірі 4129,03грн. та судового збору 121,80 грн. абонентним відділом підприємства буде зараховано 4129,03 грн., як борг за рішенням суду. Зарахувати 10417,89 грн. в рахунок боргу за рішенням суду по справі №234/19925/8 є неможливим у звязку з тим, що заочне рішення скасовано та справа призначена до нового розгляду в загальному порядку. Тобто сума 10417,89 грн. - це поточна оплата за опалення, яка зараховується до сплати, починаючи з 01.01.2021 року. Як вбачається з наданих у судовому засіданні письмових пояснень представника позивача, грошові кошти у сумі 10417,89 грн. були зараховані в рахунок сплати поточних нарахувань у звязку із скасуванням заочного рішення по справі №234/19925/18 від 17.04.2019 року ухвалою Краматорського міського суду від 26.10.2021 року (за січень-листопад 2021 року нараховано 11224,34 грн.). [PERSON] пропонувалось зарахувати грошові кошти 10417,89 грн. в рахунок погашення боргу за судовим наказом №2н/234/302/21 від 23.02.2021 року, який знаходиться на примусовому виконанні в ДВС Краматорського міського управління юстиції, але відповідної заяви до ТОВ «Краматорськтеплоенерго» від боржника не надійшло. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем [PERSON] доказів сплати заборгованості на суму 14668,72 грн. суду не надано. Як вже зазначалось вище, відповідно до п.18 Правил №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Отже, плату за поставлену теплову енергію на опалення за грудень 2015 року відповідач повинен був внести не пізніше 20.01.2016 року. Тому суд не погоджується з доводами відповідача про те, що в межах строку позовної давності заборгованість відповідача повинна розраховуватися за період з 22.12.2015 року по 01.03.2015 року, а також не погоджується розрахунком заборгованості за цей період, який наведений у відзиві на позов. Враховуючи вищевикладене, в межах строку позовної давності з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.12.2015 року по 01.03.2018 року у сумі 21709,31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14.12.2018 року та копією ухвали про відмову у видачі судового наказу. Таким чином з відповідача на користь позивача пропорційної до задоволеної частини позовних вимог, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1360,26 грн.

Outcome: partial