Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 24 квітня 1998\~року, актовий запис №62, витрати по сплаті судового збору залишити за ним. Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] . Шлюб між ними зареєстровано 24.04.1998. За час спільного сімейного проживання в них народились одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] Сімейне життя в них не склалося. Жодних подружніх стосунків вони не підтримують. Збереження шлюбу між ними є неможливим. В позасудовому порядку він не може розірвати шлюб, оскільки не має можливості подати спільну заяву з відповідачкою у відповідний орган відділу державної реєстрації актів цивільного стану. В зв`язку із чим звертається з даним позовом до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, шлюб розірвати, судові витрати з відповідачки не стягувати, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просила проводити і закінчити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала повністю та не заперечила проти їх задоволення. Вказала, що надання терміну для примирення вважає недоцільним, оскільки вони з відповідачем вже тривалий час разом як подружжя не проживають, а тому мали достатньо часу, щоб помиритися. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 25.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Позивач 13.05.2019 через канцелярію суду подав заяву вх. №3085/2019, в якій він просить суд поданий ним позов розглядати без його участі та постановити рішення про розірвання шлюбу (а.с.12). Аналогічна вимога міститься і в прохальній частині позовної заяви (а.с.2). Ухвалою суду від 29.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18 червня 2019 року відповідачкою через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вона просить проводити та закінчувати розгляд справи без неї та вказує, що позов визнає повністю (а.с.21). Ч.1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідачки про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідачка позов визнала, суд приймає визнання позову відповідачкою та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову та розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 24.04.199, який зареєстрований Долинським відділом РАГС Івано-Франківської області, запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24.04.199 (а.с.3). З письмових пояснень сторін судом встановлено, що сторони тривалий час разом як подружжя не проживають і не підтримують ніяких сімейних відносин, шлюб їх носить лише формальний характер. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: Врахувавши позиції сторін, висловлені ними в письмових заявах, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідачка. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позивач просив понесені ним судові витрати залишити за ним. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved