Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог та позиції позивача Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.09.2010 в сумі 53595 грн. 65 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом - 4776,79 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 42608,09 гривень; заборгованість за пенею та комісією - 3182,41 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (процентна складова) - 2528,36 гривень. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762 грн.00 коп. Позов обґрунтовано тим, що 23.09.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] в порядку ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 638 ЦК України був укладений кредитний договір шляхом прийняття пропозиції та приєднання відповідача до Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до цього кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, позивач умови кредитного договору щодо внесення щомісячних платежів на погашення заборгованості належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 становить 53595 грн. 65 коп. Наявність заборгованості, внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позивач підтверджує розрахунком, який додає до позовної заяви Посилаючись на обов'язковість договору для виконання сторонами, а також на положення ст. ст. 509, 525, 526, 599, ч.2 ст. 615, ст. 629, ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України позивач просить суд стягнути всю суму заборгованості за кредитом. Стислий виклад заперечень відповідача. У відзиві на позов відповідач виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що у 2010 році при отриманні у «Приват Банку» зарплатної картки він заповнював заяву, яка додана до позову. Кредитною карткою не користувався, про умови кредитування та будь-які борги перед Банком він не знав, оскільки жодного разу не отримував від позивача ніяких повідомлень з цього приводу. Просив позов залишити без задоволення та застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09 жовтня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було роз'яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також роз'яснено право подати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 29 жовтня 2018 року відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву. Позивач відповіді на відзив у встановлений судом строк не подав. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні сторони не заявляли, а тому суд у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України вирішує спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи . Фактичні обставини встановлені судом з посиланням на докази. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». 29.09.2010 відповідач [PERSON] подав позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якою надав згоду на отримання кредиту, зазначивши бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна»/GOLD - 200 грн (а.с.11). У цій Анкеті-заяві, відповідач засвідчив факт ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, які йому надав позивач в письмовому вигляді. Дана обставина підтверджується підписаною відповідачем Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (а.с.12). За цією довідкою пільговий період надається за умови погашення позичальником до 25 числа кожного місяця 7% кредитних коштів, але не менше 50 грн. В довідці також зазначені приклади використання кредитних коштів, зокрема: погашення заборгованості в рамках пільгового періоду - 0,00 %; погашення заборгованості з визначенням графіка - 2,91%; погашення заборгованості мінімальними платежами - 2,92%. В примітці до довідки вказано, що більш детальна інформація по нарахуванню процентів та комісії міститься на зворотній стороні довідки. Однак, позивач не надав суду таку зворотно сторону довідки, а тому суд при встановленні фактичних обставин справи виходить з вищенаведеної інформації. Отже, в момент приєднання до запропонованих позивачем Умов і Правил надання банківських послуг в «Приват Банку» відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», викладеними на першій сторінці довідки. Одночасно з цим відповідач був проінформований, що повний текст Умов і Правил надання банківських послуг в «Приват Банку» розміщені на офіційному інтернет-сайті банку та зобов'язався ознайомлюватись з їх змінами. Вказані обставини засвідчені підписом відповідача в Анкеті-заяві від 23.09.2010. Зміст спірних правовідносин та норми, що їх регулюють. Судом встановлено, що спір виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов'язання. Мотивована оцінка аргументів позивача та відповідача, докази відхилені судом Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В розумінні ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме: обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу на те, що Умови і Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 (а.с. 13-36), на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, є загальними та значно ширшими, ніж ті, з якими був ознайомлений відповідач під час укладання договору кредитування з встановленням карткового ліміту на платіжну картку. Вони викладені на 92 сторінках, не підписані позичальником та не доведені до його відома в момент укладання договору, що встановлено вище, а тому є неналежним та недостовірним доказом. За таких обставин, аргументи позивача з посиланням на ці Умови та Правила, що відповідач погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком та розміру відсотків за користування кредитом відповідно до Тарифів, розміщених на офіційному сайті, які то до того ж можуть змінюватися Банком, не заслуговують на увагу. Крім цього позивачем не надані суду будь-які інші Тарифи, ніж ті, які містяться в Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», підписаній відповідачем. Щодо заперечень відповідача стосовно факту отримання ним кредитних коштів та користування ними за допомогою кредитної картки, то суд не може їх відкидати повністю, оскільки позивач не надав суду доказів про видачу відповідачу відповідної кредитної картки та зарахування на відповідний картковий рахунок відповідача коштів Банку. Відсутність таких доказів не дає суду можливості встановити строк дії картки, а отже, і строк кредитування, звірити з нею (найменуванням картки) умови кредитування та пересвідчитись у тому, що банк надав позичальнику кошти. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України щодо позики (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже договір кредиту є реальним та вважається укладеним з моменту передачі коштів (зарахування їх на кредитну картку), і ці обставини позивач повинен довести Позивач в позовній заяві стверджує, що 23.09.2010 [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у виді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік. Таке твердження позивача, окрім того, що не доведене, не узгоджується з фактичними обставинами справи, встановленими судом на підставі доказів, зокрема: у Анкеті-заяві від 23.09.2010 відповідач зазначає розмір бажаного кредитного ліміту - 200 грн, а відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки, процентна ставка є іншою. Все вищевикладене є підставою вважати, що сторони не погодили в письмовій формі всіх умов кредитного договору. На підтвердження суми боргу за кредитом, яку позивач визначив для стягнення, він надав розрахунок заборгованості станом на 30.04.2018 (а.с.8-10) Відповідно до розрахунку за договором від 23.09.2010 станом на 04.10.2011 була відсутня поточна заборгованість за кредитом, а станом на 26.03.2013 вона становила 829,97 грн. та за процентами - 37,90 грн. Простроченої заборгованості за кредитом з 26.03.2013 та в подальшому до кінця розрахунку не було, що може мати місце у разі блокування кредитної картки або закінчення строку її дії. Попри це, з 30.04.2015 розпочалось нарахування пені та двічі 01.09.2014 та 01.04.2015 збільшено розмір процентної річної ставки з 30.00% до 34,80% та до 43.20% Поданий суду розрахунок заборгованості позивач не пояснює жодними умовами договору та обставинами справи, а тому переконатись в його правильності у суду не має можливості. Крім цього, розрахунок заборгованості не містить даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений в установленому законом порядку. Доказів того, що відповідач був проінформований про зміни умов кредитування з використанням кредитної картки, позивач суду не надав, а також не зазначив, коли саме такі зміни відбулись та в чому вони виразились. Відповідно до положень ч. 2-3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладання договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною З урахуванням вищевикладеного, суд відхиляє поданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, визнаючи його неналежними та недостовірними доказом в розумінні ст. 77 та ст. 79 ЦПК України. Аргументи позивача про застосування до спірних правовідносин наслідків порушення боржником зобов'язання у виді вимоги про дострокове повернення частини позики, що залишилась, які передбачені в ч.2 ст. 1050 та ст. 1048 ЦК України, не приймаються судом, оскільки позивач не зазначає та не доводить того факту, що строк кредитування не закінчився, а також не наводить фактів порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, в тому числі не зазначає останнього порушення. Не зазначення та не доведення позивачем обставин щодо строку дії кредитної картки, факту її видачі відповідачу, невиконання чи неналежного виконання відповідачем кредитних зобов'язань, а також відсутність належним чином завіреного розрахунку за кредитним договором по всім складовим заборгованості є підставою для відхилення аргументів позивача про те, що у відповідача дійсно існує заборгованість перед банком за кредитним договором у загальному розмірі 53595,65 грн., як заявлено в позові. За таких обставин, заходи цивільної відповідальності та наслідки порушення зобов'язання, викладені у нормах Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, судом не застосовуються. Позивачем також не надано доказів, на підставі яких суд міг би встановити інші обставини, що мають значення для справи, зокрема: суму використаних та повернутих коштів відповідачем з накопичувальним підсумком. Висновок суду Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин справи щодо наявності у відповідача зобов'язань за кредитним договором б/н від 23.09.2010 на умовах та розмірах, якими обґрунтовано позовні вимоги та на цій підставі відмовляє в задоволенні позову. Відмовляючи в задоволенні позову по суті, суд не розглядає, порушене відповідачем питання про застосування наслідків спливу позовної давності. Судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подані позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed