Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

ТОВ «ОТП Факториг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким остаточно просять стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 533 540,61 гривень, а також судові витрати по справі в сумі 3 219,00 гривні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 09.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-307/143/2008, відповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 60 000,00 доларів США, строком повернення до 09.07.2027 року зі сплатою процентів в розмірі 4,49% річних + FIDR. Позивач зазначає, що зі своєї сторони ним виконані всі умови підписаного договору, банк надав відповідачу кредитні кошти, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався, за умовами договору, забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків за користування кредитом. Однак, [PERSON] не виконав умови договору в частині виплати періодичних платежів на погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на 14.04.2014 року виникла заборгованість, загальною сумою 3 533 540,61 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 715 589,79 гривень, простроченої суми заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 44 311,42 гривень та пені в сумі 2 773 639,40 гривень. Крім того, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, якими останні поручились за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим зазначену суму заборгованості, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь банку. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа - [PERSON], яким просив розірвати достроково кредитний договір № ML-307/143/2008 від 09.07.2008 року. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що предметом укладеного між сторонами договору є споживчий кредит. Через кризу та збільшення курсу долару, він опинився у скрутному матеріальному становищі, у зв'язку з чим не має можливості погашати кредит у повному обсязі. Крім того, даний кредитний договір суперечить Закону України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність Банку, хоча це є суттєвою умовою договору. Крім того, окремі пункти Договору, а саме п. 1.3.1, 1.3.1.5, 1.3.1.5.1, 1.3.1.5.2, 1.3.1.5.3, 1.4.1.5.1, 2.3.6, 2.3.7, 1.9.1, 2.1.2, 7.2, суперечать чинному законодавству, зокрема, Закону України «Про страхування», ст.ст. 203, 627, 651 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.48 Конституції України, ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність». І, зокрема, Банком були порушені вимоги Постанови Правил НБУ від 10.05.2007 року №168 щодо надання повної інформації про умови кредитування, зокрема, інформації щодо методики, яка використовується Банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту, зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, а тому просив розірвати зазначений кредитний договір. Представник позивача за первісним позовом - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх обставинам викладеними у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, вважаючи його необґрунтованими. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала, мотивуючи їх обставинам викладеними у зустрічній позовній заяві, просила суд їх задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити повністю. Крім того, зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вони отримали право вимоги до відповідачів. Також розрахунок, наданий банком, не відповідає сумі, яку Банк просить остаточно стягнути з відповідачів, і, зокрема, в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував той факт, що [PERSON] отримав кошти, передбачені кредитним договором. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом - [PERSON] проти первісного позову заперечувала, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала, мотивуючи їх обставинами викладеними у зустрічній позовній заяві, просила суд їх задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити повністю. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, причина неявки суду не відома. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію кредитного договору № ML-307/143/2008, відповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 60 000,00 доларів США, строком повернення до 09.07.2027 року зі сплатою процентів розмірі 4,49% річних + FIDR, а позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку встановлені платежі та проценти за користування кредитом (а.с.7-8). В цей же день 09.07.2008 року в забезпечення основного зобов'язання між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с.15) та [PERSON] (а.с.207), з кожним окремо, були укладені Договори поруки, відповідно до яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх боргових зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], 09.07.2008 року відповідно до кредитного договору № ML-307/143/2008 від 09.07.2008 року, отримав кредит в сумі 60 000,00 доларів США. Посилання представника відповідача на той факт, що в матеріалах даної справи відсутній документ, який би свідчив про отримання [PERSON] кредитних коштів, судом оцінюється критично, оскільки, по-перше факт отримання кредиту відповідач [PERSON] не заперечує і в своїй зустрічній позовній заяві, а по-друге, в матеріалах справи наявне Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.10.2012 року, яке набрало чинності у встановленому законом порядку, яким встановлено факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 60 000,00 доларів США відповідно до кредитного договору № ML-307/143/2008 від 09.07.2008 року (а.с.116-123), а тому даний факт в порядку ст.61 ЦПК України, не підлягає доведенню. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 14.04.2014 року виникла заборгованість, загальною сумою 3 533 540,61 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 715 589,79 гривень, простроченої суми заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 44 311,42 гривень та, пені в сумі 2 773 639,40 гривень, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с. 17, 151). Представник відповідача [PERSON] просила суд не приймати наданий розрахунок у якості належного доказу, стверджуючи, що в ньому повністю не відображені суми, сплачені [PERSON] по кредитному договору, надавши при цьому власний розрахунок (а.с.209-211), однак останній не може бути прийнятий судом у якості належного та допустимого доказу, оскільки відповідачами за первісним позовом, в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України, не було надано доказів, які б спростували розрахунок, наданий Банком. Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність поручителя. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи той факт, що в даному випадку сума пені значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за кредитним договором, а також той факт, що з моменту отримання відповідачем кредиту, двічі змінювався курс валюти, в якій отримано кредит, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми пені і вважає за необхідне стягнути її у розмірі 100 000,00 гривень. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, а з відповідачів на користь позивача солідарно, повинна бути стягнена заборгованість за кредитним договором, з урахуванням зменшення нарахованої пені, у розмірі 859 901,21 гривень, що не суперечить вимогам ст. 524 ЦК України, згідно якої зобов'язання може бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Стосовно зустрічного позову, то суд приходить до висновку, що він не обґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. В даному випадку, позивач просить розірвати кредитний договір, який є предметом даного позову, однак при цьому не посилається на обставини, які зазначені у вищевказаній нормі закону, а посилається на обставини, які вже були предметом судового розгляду про визнання вищезазначеного кредитного договору недійсним. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 08.10.2012 року, винесеним по справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального представництва в м.Новомосковську, приватного нотаріуса Новомосковского міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним кредитного договору та його розірвання, в задоволенні позову [PERSON] - відмовлено (а.с.116-123). В даному позові позивач просив визнати недійсним кредитний договір, який є предметом і даного судового розгляду, посилаючись на обставини, якими і по даній справі він обґрунтовує свої зустрічні позовні вимоги про розірвання кредитного договору. Дане рішення набрало чинності у встановленому законом порядку. Тобто, обставинам, на які посилається [PERSON] в своєму зустрічному позові, вже була судом надана правова оцінка, а тому суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову і вважає за необхідне відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Суд оцінює критично і посилання представника відповідача [PERSON] на той факт, що позивач є неналежним, оскільки під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального представництва в м.Новомосковську, приватного нотаріуса Новомосковского міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним кредитного договору та його розірвання, факт відступлення права вимоги не оспорювався самим позивачем [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність укладеного кредитного договору чинному законодавству й відсутність у зв'язку з цим підстав для визнання його недійсним . Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Твердження представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про введення [PERSON] при укладенні оспорюваного договору, в оману шляхом ненадання повної інформації про послугу у вигляді надання кредиту є безпідставним та необґрунтованим, скільки будь-яких відповідних доказів суду не надано. Тобто, на виконання ст.ст. 5, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», до укладення кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки, банком було надано позивачам всю необхідну, достовірну та доступну інформацію про умови кредитування що підтверджується підписами позивачів під текстом оспорюваного договору та доданих до них документів. Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні вищезазначених договорів сторонами були погоджені всі істотні умови договорів, у зв'язку з чим підстави для розірвання кредитного договору відсутні і в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3 219,00 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: partial