Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив та просив розірвати шлюб, зареєстрований 5 листопада 1983 року, актовий запис № 20, між ним та [PERSON], судові витрати покласти на нього. Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.1983 між ним та відповідачкою був укладений шлюб. За час перебування в шлюбі мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Він та відповідачка прожили у спільному шлюбі майже тридцять шість років, мали спільний побут та намагались будувати сімейні відносини. На жаль, все вище вказане більше не стосується останніх років їх спільного життя, вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались з ініціативи відповідачки в присутності їх неповнолітньої дочки [PERSON], що може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім'ї. З того часу, як їх сім'я остаточно розпалась, вони стали чужими людьми, хоча в даний час проживають разом. З наведених підстав, збереження їх сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим. Тому вважає за необхідне шлюб розірвати, що відповідатиме як їхнім інтересам, так і інтересам їх дітей. Не має наміру поновлювати подружні стосунки та просить суд не давати строку для примирення. Спільного майна, набутого в період шлюбу немає, спір щодо його розподілу - відсутній. Досудове врегулювання спору виявилось неможливим. У судовому засідання позивач позов підтримав, просив його задовольнити, шлюб розірвати, судові витрати покласти на нього. Додатково повідомив, що саме відповідачка не хоче підтримувати нормальні сімейні стосунки, заявляє про свою ненависть до нього, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони, хоч і проживають в одному будинку, однак біля 4-5 років їхня сім'я перестала існувати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила. Відзив на позов не подала. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 13.03.2019 відкрито провадження у справі. 05 квітня 2019 року в підготовчому судовому засіданні позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, зокрема, просив позовну вимогу щодо встановлення місця проживання дитини не розглядати, так як за законом вона вправі вирішувати самостійно з ким їй проживати. Ухвалою суду від 05.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 06 квітня 2019 року постановлено ухвалу, яка занесена до журналу судового засідання, про заочний розгляд справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про що свідать її розписки про отримання поштових відправлень 19.03.2019 та 11.04.2019, в судове засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, відзив на позов не подала, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 5 листопада 1983 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим повторно Долинським РВД РАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області 05 березня 2019 року. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 5). Сторони, хоча і спільно проживають, проте не підтримують ніяких сімейних відносин, шлюб їх носить лише формальний характер. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не складається, позивач не бажає зберігати сім'ю за умов, які склалися між подружжям, відповідачка заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляла, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Позивач просить понесені судові витрати покласти на нього. Неповнолітня дитина сторін досягла віку, з якого сама вправі вирішувати з ким з батьків проживати. Відповідачка заяв про зміну прізвища не подавала. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved