Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним Договором №ML-005/133/2007 від 17 вересня 2007 року у розмірі 33095,59 дол. США., що еквівалентно 307 706,25 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку, з яких: залишок заборгованості за кредитом в сумі 26643,75 дол. США, що еквівалентно 247720,27 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; суми несплачених відсотків за користування кредитом в сумі - 6451,84 дол. США, що еквівалентно 59985,98 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пеню за прострочення виконання зобов'язань за період з 12.03.2013 року по 12.03.2014 року в розмірі 1 123127,77 грн., також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено умови зазначеного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Бондар О.В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №МL-005/133/2007, за умовами договору Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 30 450,00 доларів США, з цільовим призначення - на споживчі цілі, фіксована процентна ставка 13,99% річних, плаваюча процентна ставка - фіксований відсоток -FIDR, зі строком повернення кредиту до 17 вересня 2017 року. (а.с.6-7) Як передбачено п. п. 4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 Кредитного Договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по Договору Позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених в Договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені Договором строки, Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов'язань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум; за прострочення виконання Боргових зобов'язань понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів Позичальник, крім пені передбаченої п.4.1.1 Договору, додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0,01 % від суми прострочених Боргових зобов'язань, але не менше 25.00 грн.; за прострочення виконання Боргових зобов'язань понад 30 (тридцять) календарних днів Позичальник, крім пені та штрафу передбачених п.п. 4.1.1., 4.1.2 договору, додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених Боргових зобов'язань, але не менше 50.00 грн.; за нецільове використання кредиту Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 5% (п'ять відсотків) від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно Договору. За невиконання чи неналежне виконання п.п. і) - у) п. 2.3.7 цього договору, позичальник сплачує на користь Банку штраф у сумі 10 % (десять відсотків) від суми Кредиту. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання п.п. і) - у) п. 2.3.7 цього договору. Як передбачено п. п. 4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 Кредитного Договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по Договору Позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених в Договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені Договором строки, Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов'язань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум; за прострочення виконання Боргових зобов'язань понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів Позичальник, крім пені передбаченої п.4.1.1 Договору, додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0,01 % від суми прострочених Боргових зобов'язань, але не менше 25.00 грн.; за прострочення виконання Боргових зобов'язань понад 30 (тридцять) календарних днів Позичальник, крім пені та штрафу передбачених п.п. 4.1.1., 4.1.2 договору, додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених Боргових зобов'язань, але не менше 50.00 грн.; за нецільове використання кредиту Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 5% (п'ять відсотків) від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно Договору. За невиконання чи неналежне виконання п.п. і) - у) п. 2.3.7 цього договору, позичальник сплачує на користь Банку штраф у сумі 10 % (десять відсотків) від суми Кредиту. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання п.п. і) - у) п. 2.3.7 цього договору. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1 ст. 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 вказаної статті боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно зі ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов'язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов'язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Відповідно до положень статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 05 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до предмету договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає (переуступає) Покупцю права на Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Продавця Винагороду. (а.с.28-34) Як передбачено п.п «а» п.3.3 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, права, що переходять до Покупця за кредитними договорами у зв'язку з продажем кредитного портфелю, з урахуванням положень статті 3.4 нижче, Покупець набуває усі права вимоги за Кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до Боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до Боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до Боржників щодо сплати штрафних санкцій. Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 05 листопада 2010 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги по Договору застави №МL-005/133/2007 від 17 вересня 2007 року, який укладено з [PERSON]. (а.с.35) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як встановлено п. 1.9 Кредитного договору, незважаючи на інші положення договору, банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 ст. 3 договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі-вимога»). При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу Позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Як убачається з матеріалів справи, 07 червня 2011 року (вих. №10814) Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» направило на адресу [PERSON] досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним Договором №ML-005/133/2007 від 17 вересня 2007 року та вимагало дострокового виконання боргових зобов'язань за вищезазначеним договором, виходячи із загального розміру заборгованості, який включає: залишок заборгованості за кредитом - 26643,75 дол. США., суму відсотків за користування кредитом - 8667,61 грн.., яку запропоновано було погасити протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а.с.23), однак ця вимога залишена без належного реагування та відповіді з боку [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по Кредитному договору №МL-005/133/2007 від 17 вересня 2007 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12 березня 2014 складає суму 33095,59 дол. США, що еквівалентно 307 706,25 грн. за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку, яка включає: залишок заборгованості за кредитом у сумі 26643,75 дол. США, що еквівалентно 247 720,27 гривень за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку; суму несплачених відсотків за користування кредитом - 6451,84 дол. США, що еквівалентно 59985,98 грн. за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору, в свою чергу відповідач не скористалась процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» пред'явлено вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» пені за прострочення виконання зобов'язань по кредитному договору в період 12.03.2013 року по 12.03.2014 року в сумі 1123127,77 грн. Відповідно до ст.. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Відповідно до п. 3 ст. 551 Цивільного процесуального кодексу України, розмір неустойки може бети зменшений за рішенням суду, що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Виходячи з наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» розрахунку заборгованості за період дії кредитного договору, позивачем нарахована пеня за прострочення погашення основного боргу за кредитом, яка розраховується за період з 12.03.2013 року по 12.03.2013 року, та складає 1 123 127,77 грн., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, оскільки сума нарахованої пені за цей період, яка визначена позивачем в сумі 1 123 127,77 грн., значно перевищує розмір завданих позивачу збитків, у зв'язку з чим підлягає зменшенню до розміру загальної суми заборгованості по основному боргу, тому з урахуванням положень п. 3 ст. 551 Цивільного процесуального кодексу України, тому в цій частині вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню в розмірі - 307 706,25 грн. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»до з [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним Договором №МL-005/133/2007 від 17 вересня 2007 року року на загальну суму 33095,59 дол. США, що еквівалентно 307 706,25 грн., та 307 706,25 грн. пені, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, виходячи із суми вимог майнового характеру, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» понесені судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 3654,00 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного доручення. Враховуючи наведене та

Outcome: partial