Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - позивач, або ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за № 2006958363 від 28 листопада 2013 року на загальну суму 25 192,02 грн. та судові витрати у сумі 1 600 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006958363, згідно умов якого позичальнику надано кредит на загальну суму 24 890,00 грн. строком на 36 місяців з 28 листопада 2013 року по 28 листопада 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 0,01 % річних. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору, але порушила зобов'язання викладені в кредитному договорі щодо строків повернення кредиту та відсотків за його користування. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним договором. Станом на 24 листопада 2016 року відповідач має заборгованість у сумі 25 192,02 грн., яка складається з наступного: залишок заборгованості за кредитом - 21 401,61 грн.; відсотки за користування кредитом - 1,39 грн., комісія за обслуговування кредиту - 3 789,02 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку суму вказаної заборгованості не сплачує, тому позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення. Причини неявки, та свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не повідомив, а тому суд вважає за можливе згідно вимог ст.ст.224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006958363. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит на загальну суму 24 890,00 грн., з яких: на придбання товару у продавця 1 ФОП [PERSON] - 24 690,00 грн.; на придбання пакету послуг «Повернемо загублене» у продавця 3 ТОВ майСейфеті - 200,00 грн., на 36 місяців з 28 листопада 2013 року по 28 листопада 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 0,01% річних. Згідно вимог п. 1.2.1 договору для придбання товару Банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. ПАТ «ОТП Банк» свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит на придбання товару, що підтверджується специфікацією до кредитного договору від 28 листопада 2013 року. Відповідно до умов договору факторингу № 22/12/14/1-1, укладеного 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», право вимоги за кредитним договором № 2006958363 від 28 листопада 2013 року було відступлено позивачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 24 листопада 2016 року становить 25 192,02 грн., та складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 21 401,61 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 1,39 грн., комісії за обслуговування кредитом у сумі 3 789,02 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2. ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, допустивши таким чином заборгованість, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved