Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Сторони по справі мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Відносини між сторонами фактично припинені, син проживає разом із позивачкою та усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини вона виконує самостійно. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, добровільно про сплату аліментів сторонам домовитись не вдалось, а тому позивач змушена звернутись до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій в розмірі мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, факт отримання якої відповідачем стверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення відправлення, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Суд, вивчивши заяву позивачки, матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 01.08.2014 року) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач є батьком дитини, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства та міжнародних правових актів на нього покладається обов`язок щодо належного їх утримання та матеріального забезпечення. Так, згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним, доказів щодо непрацездатності суду не надав, хоча мав для цього час, а тому може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище суду теж не надав. За таких обставин суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі, заявленій позивачем, оскільки жодних заперечень щодо такого розміру аліментів відповідачем до суду не надано. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні [PERSON] підлягають до повного задоволення. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved