Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вказаним вище позовом мотивовано тим, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитні договора: №2006024207 від 28.09.2013, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 18 980,00 грн., зі строком повернення до 28.09.2016 та №2006600174 від 07.11.2013, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 18 980,00 грн., зі строком повернення до 07.11.2016 . 22.12.2014 між ТОВ «ОТП Факторинг України» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу №б/н відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до відповідача щодо одержання коштів по договору кредиту. ТОВ «ОТП Факторинг України» (надалі - позивач) набуло право вимоги на підставі договору факторингу із ПАТ «ОТП Банк» №2006024207 від 28.09.2013 та № 2006600174 від 07.11.2013. Відповідач не виконала своїх обов'язків та припинила повертати наданий їй кредит в строки передбачені кредитними договорами, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача борг по кредитному договору в загальному розмірі 43663,67 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином шляхом публікації в пресі оголошення про виклик у судове засідання. Враховуючи зміст заяви представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 28 версеня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2006024207, відповідно до якого відповідач, як позичальник, отримала кредит в сумі 18 980,00грн., зі сплатою 0,01% річних, зі строком повернення до 28.09.2016 (а.с.6-8). 07 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2006600174 відповідно до якого відповідач, як позичальник, отримала кредит в сумі 18 980,00 грн., зі сплатою 0,01% річних, зі строком повернення до 07.11.2016 (а.с.16-18). Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.2.9. кредитних договорів за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку та на дату укладення угоди розмір процентів становить 2,49% на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги та в мережі Інтернет та 3,49 % на місяць по операціях зняття готівка в банкоматах та пунктах видачі готівки. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість по договору кредиту, оскільки вона не виконала взяті на себе зобов'язання по зазначеного договору. 22.12.2014 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу № б/н відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до відповідача щодо одержання коштів по кредитному договору. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - позивач) набуло право вимоги на підставі договору факторингу із ПАТ «ОТП Банк» №2006024207 від 28.09.2013 та №2006600174 від 07.11.2013. Отже, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передавав грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), а також права Клієнту як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник (а.с.26-32). Відповідно до ст.1077 ЦП України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договори є обов'язковими для виконання сторонами, однак згідно розрахунку позивача за [PERSON] рахується заборгованість станом на 24.11.2016 за кредитним договором № 2006024207 від 28.09.2013 в сумі 21436,09 грн., яка складається з: залишок заборгованості за кредитом 15590,58 грн., сума відсотків за користування кредитом - 1,28 грн., сума комісії - 5844,23 грн. та за кредитним договором № 2006600174 від 07.11.2013 в сумі 22227,58 грн., яка складається з: залишок заборгованості за кредитом 16564,48 грн., сума відсотків за користування кредитом - 1,32 грн., сума комісії - 5661,78 грн. (а.с.15, 25). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримала на підставі кредитного договору №2006024207 від 28.09.2013 отримала кредит в розмірі 18 980,00 грн., зі строком повернення до 28.09.2016 та кредитного договору №2006600174 від 07.11.2013 отримала кредит в розмірі 18 980,00 грн., зі строком повернення до 07.11.2016 . Первісний кредитор відступив позивачу право вимоги грошових коштів до відповідача однак, боржник взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, що переконує суд в наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. В даному випадку при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., та публікацію оголошень про виклик відповідача в газетах «Урядовий кур'єр» та «Вінничина» в сумі 720,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved