Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2010 року і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через різні погляди на життя, після народження сина між ними постійно виникали суперечки на побутовому рівні, відповідач нехтує сімейними цінностями, не розумів та не намагався розуміти сутності сімейного життя, не цікавився сімейними проблемами. Зазначила, що усі спроби налагодити відносини виявились марними, тому вони з відповідачем протягом тривалого часу проживають окремо один від одного, не підтримують сімейних відносин і не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на мотиви такого та доповнили, що сторони проживають окремо з жовтня 2014 року, спільного господарства не ведуть і не підтримують жодних відносин. Позивач втратила почуття любові, довіри і поваги до відповідача, категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сімї відсутні. Просять позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив, зазначивши, що відносини зіпсувалися, вони з дружиною тривалий час проживають окремо один від одного, тому якщо позивач наполягає на розірванні шлюбу, то й він просить позов задовольнити і їхній шлюб розірвати. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 06.08.2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1660 (а.с.4), від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Також встановлено, що між сторонами виникали постійні конфлікти, непорозуміння і сварки, з жовтня 2014 року вони проживають проживають окремо один від одного, не спілкуються, сімейних відносин не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивачка категорично не погоджується на примирення та зазначила, що втратила хороші почуття до відповідача, який за таких обставин не заперечує проти розірвання шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку проте, що подальше проживання та збереження сімї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved