Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 03.11.1980 р. працював обрубником фасонного лиття на наждаках та вручну в обрубному цеху Виробничого об`єднання «Новокраматорський машинобудівний завод». 21.05.1981 р. йому був встановлений ІІ розряд обрубника фасонного лиття на наждаках та вручну. 30.04.1993 р. його було переведено всередині обрубного цеху гідрочистильником ІІІ розряду, 28.10.1993 р. переведено всередині обрубного цеху чистильником метала, виробів та деталей ІІІ розряду, а 06.01.1994 р. в цех слюсарем складальником зборки ІІІ розряду, де він і працював до 30.12.2005 р., що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . Як видно з наказу «Про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодження здоров`я на виробництві» № 47 від 21.08.1995 р. в.о. правління генерального директора ЗАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», позивач [PERSON] , працюючи на ЗАТ «НКМЗ», внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, отримав ушкодження здоров`я та за висновком МСЕК від 22.05.1995 р. йому встановлена втрата професійної працездатності з 02.03.1995 р. на 40%. У зв`язку з чим, він має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, щомісячно з зазначенням розрахунків. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12.04.2001 р., комісією проведено розслідування випадку хронічного захворювання [PERSON] , якому встановлений діагноз: хронічна двостороння нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуху. За висновками комісії професійне захворювання виникло у позивача [PERSON] у зв`язку з роботою в умовах взаємодії шуму. Крім того, відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 50 від 19.09.2002 р. 13.09.2002 р. з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він майже втратив третій та четвертий палець правої кісті руки. 12.02.2003 р. санітарним лікарем ОГП Краматорської СЕС була складена санітарно гігієнічна характеристика робочого місця [PERSON] , з якої вбачається, що в період роботи обрубщиком фасонного лиття на наждаках та вручну, [PERSON] піддавався взаємодії підвищених рівнів шуму, вібрації, висока запиленість і перепади температури. В період роботи газорезчиком цеху 16 [PERSON] піддавався взаємодії шуму, пилу, окислів марганцу, азоту, вуглеводу при виконанні робіт. Як видно з висновку лікувально - експертної комісії від 08.06.2005 р. [PERSON] був встановлений діагноз основний: хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології, друга стадія. Легенева недостатність першого ступеня. Захворювання професійне первічне. Вібраційна хвороба першого другого ступеня, переферичний ангіодистонічний синдром з акроспазмами. Хронічна двостороння нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуху. Захворювання професійне повторне. Діагноз похідний: хронічна мікробна екзема кистей в стадії клінічної ремісії. Згідно із довідкою обласної профілактичної медико санітарної експертної комісії від 05.07.2004 р. серії МСЕ № 067913, [PERSON] повторно встановлено 3 групу інвалідності, причиною зазначено профзахворювання. 22.08.2005 р. обласна профпатологічна медико соціальна експертна комісія м. Донецька визначила за сукупністю ступінь втрати професійної працездатності 65 (шістдесят п`ять)% з 12.08.2005 р. безстроково з потребою у медикаментозному лікуванні, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії ДОН-04 № 045248. Також встановлено, що з 18.08.2003 р. позивач [PERSON] перебуває на обліку у Краматорському міському відділенні управління ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Постановою Краматорського міського відділення Фонду від 18.08.2003 р. позивачу [PERSON] була призначена щомісячна страхова виплата у сумі 744,93 грн. Неодноразово ця виплата підлягала перерахуванню відповідно до законодавства. Постановою Краматорського відділення ВД ФСС НВВ та ПЗ від 16.09.2005 р. [PERSON] призначено страхову виплату у розмірі 1181,08 грн. Згідно останньої постанови цю виплату перераховано у розмірі 8093,88 грн. Постановами Краматорського міського відділення потерпілому на виробництві [PERSON] призначалось фінансування на медичну та соціальну допомогу та санаторно -курортне лікування. З виписок з медичних карт вбачається, що позивач [PERSON] неодноразово проходив клінічні обстеження і знаходився на лікуванні у медичних установах м. Краматорська та м. Донецька та проходив курси лікування від професійних захворювань: виписка № 5632/1017 із медичної картки, виданої міською лікарнею № 3 м. Краматорська про проходження лікування з 25.07.2005 р. по 12.08.2005 р.; виписка із медичної картки, виданої КЛПУ ОКБПЗ м. Донецька про проходження лікування з 12.05.2005 р. по 03.06.2005 р.; виписка із медичної картки, виданої ОКБПЗ №2 про проходження лікування з 16.03.1998 р. по 25.03.1998 р.; виписка із медичної картки, виданої ОКБПЗ №2 про проходження лікування з 13.03.2001 р. по 27.03.2001 р.; виписка із медичної картки, виданої ОКБПЗ №2 про проходження лікування з 01.04.2002 р. по 12.04.2002 р.; виписка із медичної картки, виданої ОКБПЗ м. Донецька про проходження лікування з 15.03.2000 р. по 28.03.2000 р.; виписка із медичної картки, виданої обласною клінічною лікарнею профзахворювань м. Донецька про проходження лікування з 10.01.1995 р. по 27.01.2005 р.; виписка із медичної картки, виданої пульмонологічним відділенням Донецького обласного клінічного територіального медичного об`єднання про проходження лікування з 24.02.2004 р. по 10.03.2004 р.; виписка із медичної картки, виданої ОКБПЗ м. Донецька про проходження лікування з 13.11.1990 р. по 27.11.1990 р.; виписка із медичної картки, виданої Обласним шкірно венерологічним диспансером про проходження лікування з 21.07.2003 р. по 30.07.2003 р.; виписка із медичної картки, виданої поліклінікою міської лікарні № 3 м. Краматорська про проходження лікування з 05.05.2006 р. по 15.05.2006 р.; виписка із медичної картки, виданої ОКБПЗ м. Донецька про проходження лікування з 25.03.2003 р. по 04.04.2003 р.; виписка із медичної картки, виданої терапевтичним відділенням № 2 міської лікарні №3 м. Краматорська про проходження лікування з 18.12.2004 р. по 06.01.2005 р.; виписка із медичної картки, виданої стаціонаром міської лікарні №3 м. Краматорська про проходження лікування з 10.11.2003 р. по 26.11.2003 р. та з 27.11.2003 р. по 28.11.2003 р.; виписка із медичної картки, виданої стаціонаром міської лікарні № 3 м. Краматорська про проходження лікування з 05.12.2002 р. по 25.12.2002 р., з 26.12.2002 р. по 28.12.2002 р.; виписка із медичної картки, виданої стаціонаром міської лікарні № 3 м. Краматорська про проходження лікування з 03.02.2004 р. по 13.02.2004 р.; виписка із медичної картки, виданої ОКБПЗ м. Донецька про проходження лікування з 14.05.2004 р. по 02.06.2004 р. Як видно з наданих представником ПрАТ «НКМЗ» документів, територіальним управлінням Держнадзорохоронпраці по Донецькій області Державного комітету України по нагляду за охороною праці надано дозвіл № 069.03.14.37.10.1 Закритому акціонерному товариству «Новокраматорський машинобудівний завод» на початок роботи підприємства по заготівлі, переробки, в тому числі металургійної, металобрухту кольорових та чорних металів, з 07 лютого 2003 року, а Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду надав дозвіл № 1686.11.30-29.51.1 Публічному акціонерному товариству «Новокраматорський машинобудівний завод» на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки, дозвіл діє з 01.06.2007 року по 01.06.2012 р. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] , працюючи на ПрАТ «НКМЗ», внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, отримав ушкодження здоров`я та за висновком МСЕК від 22.05.1995 р. йому встановлена втрата професійної працездатності з 02.03.1995 р. на 40%. У зв`язку з чим, він мав право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, щомісячно, тобто встановлена до 01.01.2004 р., до набрання чинності\~ЦК України, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення\~ЦК Української РСР 1963 року. Згідно зі\~ст. 440-1 ЦК Української РСР,\~моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Стаття 440-1 ЦК Української РСР\~є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Отже, моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин\~ЦК Української РСР. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями\~7,\~440-1 ЦК Української РСР\~та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Крім того, суд вважає, що відповідальність за моральну шкоду, завдану позивачу професійним захворюванням на виробництві, що було встановлено МСЕК 22.05.1995 р., не може бути покладена на Фонд соціального страхування від нещасних випадків\~\~на підставі\~Закону № 1105-ХІV\~з таких підстав. Згідно з ч.1\~ст. 21 Закону № 1105-ХІV\~(у редакції, чинній на час встановлення втрати професійної працездатності), виплату Фондом соціального страхування від нещасних випадків грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням на виробництві не передбачено і така, за наявності для цього підстав, повинна виплачуватись роботодавцем, з яким позивач перебував у трудових відносинах, відповідно до ст. 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин\~ЦК Української РСР 1963 року. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.12.2020 р. у справі № 210/2271/19. Таким чином, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивач [PERSON] отримав право на відшкодування шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві 22.08.2005 р. та що, така шкода повинна відшкодовуватись Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Крім того, суд вважає помилковим посилання представника відповідача на правову позицію Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2019 р. по справі № 210/3177/17 при вирішенні спірних правовідносин по даній справі. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров`ю завдана при виконанні позивачем трудових обов`язків, про що свідчить медичні висновки про наявність професійного захворювання, акти розслідування хронічного професійного захворювання, висновки МСЕК. Як було встановлено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.12.2020 р. у справі № 210/2271/19, необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної (немайнової) шкоди є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою прийнято розуміти всяке зменшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, ч. 1\~ст. 440-1 ЦК Української РСР\~не визначала її поняття. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Стаття 440-1 ЦК Української РСР\~не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до\~статті 440-1 ЦК Української РСР\~фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. Неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні. Судом встановлено, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов`язків в ПрАТ «НКМЗ», а тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача. Вказаний висновок суду узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9 рп./2004, згідно з яким, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання. В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступень втрати професійної працездатності позивача [PERSON] 65 %, що позивач є інвалідом 3 групи, тривалість його лікування, характер та обсяг душевних та фізичних страждань з приводу професійного захворювання, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, припинення трудової діяльності, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості, та вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «НКМЗ» на користь позивача [PERSON] у сумі 65\~000 грн., що буде еквівалентно моральним стражданням позивача. Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Крім того, суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у позивача права на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з тим, що позивач був обізнаний про шкідливий характер праці, оскільки забезпечення безпечних умов праці є обов`язком роботодавця. Суд також звертає увагу, що відповідно до\~ст. 158 КЗпП України,\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, суд відхиляє доводи представника відповідача про виключення з числа доказів епікризу Міського шкірно венерологічного диспансеру м. Костянтинівки від 21.08.2004 р., епікризу Міського шкірно венерологічного диспансеру м. Костянтинівки від 22.04.2005 р. та виписки з історії хвороби № 1/4851 від 01.08.2003 р., як таких, що не стосуються предмету доказування, оскільки з висновку лікувально - експертної комісії від 08.06.2005 р. вбачається, що [PERSON] був встановлений діагноз основний: хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології, друга стадія. Легенева недостатність першого ступеня. Захворювання професійне первічне. Вібраційна хвороба першого другого ступеня, переферичний ангіодистонічний синдром з акроспазмами. Хронічна двостороння нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуху. Захворювання професійне повторне. Діагноз похідний: хронічна мікробна екзема кистей в стадії клінічної ремісії, а тому зазначені письмові докази суд вважає такими, що стосуються предмету доказування. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 735,48 грн.

Outcome: partial