Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20598,87 грн., сплачений судовий збір. Позивач посилається на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] від 24.04.2012 року, згідно умов якого останньому надано кредит в сумі 4250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% річних строком по 24.04.2013 року. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, у відповідності до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив Позивачу право вимоги від Відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ОТП Банк», а Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача. Станом на 16.11.2016 року загальна заборгованість відповідача складає 20598,87 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 19502,920 грн., заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором - 1095,95 грн. Представник позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В письмових поясненнях до позову, представник зазначив, що відповідачем не виконувались зобовязання щодо погашення кредиту, тому утворилась заборгованість. В звязку з укладенням договору факторингу відповідача повідомляли про зміну кредитора рекомендованим листом. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. В письмових запереченням до позову зазначив, що укладав договір на 12 місяців, строк дії договору закінчився 24.04.2013 року, а банківською установою позов до суду подано лише 12.12.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № [NUMBER] від 24.04.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в національної валюті України гривні у розмірі 4250,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних. Із копії кредитного договору № [NUMBER] від 24.04.2012 року вбачається, що термін дії договірних відносин між позивачем та відповідачем становить 12 місяців, тобто з 24.04.2912 року по 24.04.2013 року (а.с.3-5). 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № 22/12/14/4, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором №1001690008 від 24.04.2012 року. Позивач звернувся до суду лише 12.12.2016 року, пропустивши строк позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов надання споживчого кредиту від 24.04.2012 року закінчився 24.04.2013 року. Позивач направив позов до суду лише 12.12.2016 року. За таких обставин, вимоги щодо стягнення заборгованості за договором № [NUMBER] від 24.04.2012 року в розмірі 20598,87 грн. заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності. Позивач у позові не зазначив причини пропуску строку позовної давності та не заявляв клопотання про його поновлення. При цьому, виходячи з \~розрахунку заборгованості \~за договором від 27.02.2006 року, доданого позивачем до позову, судом вбачається, що відповідачем не здійснювалися відповідні платежі в рахунок погашення кредиту, про що було достеменно відомо позивачу. Крім того, позивачем надано до суду копію повідомлення відповідача про зміну кредитора, яке було направлено рекомендованим листом, однак не надано жодного документа на підтвердження того, чи був отриманий відповідачем даний лист. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed