Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У червні 2019 року [PERSON] звернулася до Липоводолинського районного суду Сумської області з зазначеним позовом, уточнивши який, мотивувала його тим, що вона є власницею земельних ділянок: площею 2,2465 га (кадастровий номер 5923282800:01:003:0075), площею 0,4582 га (кадастровий номер 5923282800:01:002:0198), які вона набула у спадок після смерті свого батька, що підтверджується свідоцтвами на право власності на спадщину за законом від 18 червня 2014 року, зазначені земельні ділянки належали її батьку [PERSON] на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 № 675949 та серії Р3 № 725246, виданих 12 грудня 2002 року Лучанською сільською радою Липоводолинського району Сумської області. 07 вересня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Руслан» укладено договір оренди землі №2, який зареєстрований у Липоводолинському районному відділі Сумської філії ДП «Центр ДЗК» 21 лютого 2007 року. У серпні 2018 року позивачка дізналася про існування Додаткових угод від 16 серпня 2016 року до договору оренди землі № 2 від 07 вересня 2006 року, що зареєстровані 24 грудня 2016 року КП «Архітектурно-планувальне підприємство» Роменської районної ради Сумської області. Просила суд визнати недійсними додаткові угоди від 16 серпня 2016 року до договору оренди землі № 2 від 07 вересня 2006 року щодо земельних ділянок площею 2,2465 га (кадастровий номер 5923282800:01:003:0075) та площею 0,4582 га (кадастровий номер 5923282800:01:002:0198). Позиція позивача, представників відповідача у даній справі Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та суду додатково пояснила про те, що вона їх особисто не підписувала, не знала про існування спірних додаткових угод до договору оренди землі № 2, про наявність зазначених додаткових угод вона дізналася на зборах орендодавців ТОВ АФ «Руслан» влітку 2018 року, де обговорювалося питання підписання додаткових угод з мешканцями села про оренду сіножатей, потім їй цю інформацію підтвердила її мати - [PERSON] , пояснивши те, що додому прийшли співробітники відповідача, пообіцяли багато речей та послуг, вона (її мати) особисто підписала оспорювані додаткові угоди весною 2017 року, не маючи на це жодних повноважень, оскільки вона, як власник земельних ділянок, не уповноважувала свою матір на вчинення будь-яких дій щодо успадкованого нею майна. Уточнила, що вона ні в нотаріальному порядку, ні в прирівняному до нього порядку не складала жодних доручень на ім`я її матері, якими уповноважувала її підписувати будь-які договори із ТОВ АФ «Руслан»; її мати отримувала за попередні роки орендну плату від ТОВ АФ «Руслан» і передавала їй ці грошові кошти, вважаючи, що діє попередньо укладений з її батьком договір, бо паперову версію другого екземпляру оспорюваних договорів ні їй, ні її матері представники відповідача особисто не вручали і не надсилали; жодних листів чи інших повідомлень від відповідача про переоформлення договорів оренди земельної ділянки із нею, як із новим власником, вона не отримувала, жоден працівник відповідача їй не телефонував. Представник відповідача за посадою, директор ТОВ АФ «Руслан», заперечуючи проти позову, суду пояснив про те, що на даний час зберігає свою чинність пролонгований на новий строк договір оренди земельної ділянки від 07 вересня 2006 року, який укладено на строк 10 років; до закінчення строку дії основного договору товариство надсилало листи спадкоємцям про переукладення договорів оренди землі на нових умовах і за 180 днів до закінчення строку дії договору оренди землі позивачка не повідомляла орендаря про намір не переукладати зазначений договір на новий строк. Орендна плата товариством вносилася вчасно і в повному обсязі на виконання укладеного договору, всі необхідні договірні документи передавалися на підпис позивачу через її матір. Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Руслан» адвокат Сенча О.О. позовні вимоги також не визнав, у судовому засіданні додатково суду пояснив, що відповідач протягом 2016-2018 років продовжував відкрито користуватися спірною земельною ділянкою, сплачували земельний податок та виплачували орендну плату особисто позивачу у 2019 році, а за 2016-2018 роки через її матір. Окремо зауважив на тому, що основний договір оренди землі від 07 вересня 2006 року з урахуванням змін до нього та проведеної державної реєстрації діє до 2025 року, позивач наводить суперечливі дані про 5-річний строк дії основного договору оренди та про те, що вона фактично дізналася про укладення беї її відома оспорюваних договорів у 2018 році, отримуючи орендну плату за 2016-2018 роки через свою матір, з якою вона постійно підтримує звичайні між особисті відносини. Представники відповідача не заявляли про застосування позовної давності у даному спорі. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді від 21 червня 2019 року позовна заява залишена без руху для усунення недоліків позивачу установлено строк - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали. 15 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Липоводолинського районного суду Сумської області із уточненим позовом, в якому просила суд про визнання додаткових угод від 16 серпня 2016 року щодо земельної ділянки площею 2,2465 га (кадастровий номер 5923282800:01:003:0075) та земельної ділянки площею 0,4582 га (кадастровий номер 5923282800:01:002:0198) до договору оренди землі №2 від 07 вересня 2006 року недійсними. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 липня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 06 серпня 2019 року о 08 год. 30 хв. 06 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 14 серпня 2019 року для надання позивачу часу для отримання правової консультації. 14 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 20 серпня 2019 року для надання часу позивачу для формулювання клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. 20 серпня 2019 року ухвалою суду призначено судово-почеркознавчу експертизу, зупинено провадження на час проведення експертизи. Після завершення проведення судової почеркознавчої експертизи 11 грудня 2019 року ухвалою місцевого суду відновлено провадження у справі, повторно призначено підготовче судове засідання на 26 грудня 2019 року о 10 год. 40 хв. 26 грудня 2019 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 січня 2020 року. 17 січня 2020 року оголошено перерву до 27 січня 2020 року за клопотанням представника відповідача. 17 січня 2020 року судове засіданні відкладено до 28 січня 2020 року у зв`язку з неявкою представника відповідача. 28 січня 2020 року спір вирішено по суті. Установлені судом фактичні обставини даної справи 07 вересня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Руслан» укладено договір оренди землі № 2, відповідно до якого орендодавець передав орендарю земельну ділянку площею 2,71 га (з яких рілля - 2,25 га, сіножаті - 0,46 га), розташованої на території Лучанської сільської ради, строком на 5 років. Цей договір зареєстровано у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 21 лютого 2007 року за № 04.07.631.00494 (а.с. 12-13). Під час дії вищезазначеного договору оренди, 01 січня 2007 року між сторонами зазначеного договору укладено угоду про зміни і доповнення до договору оренди землі № 2 від 07 вересня 2006 року якою змінено розмір орендної плати шляхом збільшення останньої до 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі. 26 лютого 2007 року підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, що надається в оренду між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Руслан» терміном на 5 років (а.с. 14, 15). Під час дії вищезазначеного договору оренди, 01 серпня 2008 року між сторонами зазначеного договору укладено угоду №2 про зміни і доповнення до договору оренди землі № 2 від 07 вересня 2006 року, згідно з якою змінено термін оренди з 5 до 10 років, розмір орендної плати становить 1,5 % від грошової оцінки землі, орендна плата вноситься один раз на рік до 01 листопада поточного року, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається після збору урожаю за умови ухилення орендаря від своєчасної виплати орендної плати у розмірі визначеному даним договором. Дана угода зареєстрована у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 25 червня 2009 року за № 040963100651. Відповідно до п. 8 зазначеної угоди основний договір укладено на 10 років з правом продовження дії даного договору на таких же умовах у разі відсутності письмового повідомлення однієї із Сторін про припинення дії договору не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору (а.с. 16). До [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] перейшло право власності на земельні ділянки площами 2,2465 га (кадастровий номер 5923282800:01:003:0075 га) та 0,4582 га (кадастровий номер 5923282800:01:002:0198), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 8, 10). Відповідно до копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18 червня 2014 року державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельником В.О. зареєстровано право власності за [PERSON] на зазначені вище земельні ділянки площами 2,2465 га (кадастровий номер 5923282800:01:003:0075) та 0,4582 га (кадастровий номер 5923282800:01:002:0198), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лучанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 9, 11). 16 серпня 2016 року між ТОВ «Агрофірма «Руслан» та [PERSON] укладено дві додаткові угоди до договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2006 року, які оспорюються позивачем, згідно з якими орендна плата за оренду двох земельних ділянок становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, термін дії договору встановлено до 31 грудня 2025 року. Права оренди за цими додатковими угодами зареєстровані 24 грудня 2016 року КП «Архітектурно-планувальне підприємство» Роменської районної ради Сумської області за номерами 18372830 та 18377679 відповідно (а.с. 17-20). 16 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до директора ТОВ «Агрофірма «Руслан» з проханням підписати направлені нею додаткові угоди про припинення дії даних угод і договору вцілому, так як вона самостійно буде господарювати на своїй землі, адже позивачка не підписувала дані угоди та нікому не надавала довіреності на їх підписання (а.с. 21). 13 вересня 2018 року за номером 37 ТОВ «Агрофірма «Руслан» надана відповідь на лист Пономаренко О.В., в якій повідомлено позивача про те, що 16 серпня 2016 року була складена і підписана нею додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2006 року, згідно з якою нею отримується на орендна плата в повному обсязі, а термін дії договору визначено до 31 грудня 2025 року (а.с. 22). Згідно з фотокопій видаткових касових ордерів №№ 890, 1329, 196, 763, 1033, 1127, 1255, 452, 13221474 вбачається, що протягом 2016-2018 року ТОВ «Агрофірма «Руслан» проводило виплату орендної плати за користуванням земельним паєм [PERSON] площею 2,71 га у відповідних розмірах, що визнається сторонами даного спору, як обставини, які дійсно мали місце (а.с.44-53). Як вбачається з висновку експерта Сумського науково-дослідного експерно-криміналістичного центру МВС України від 27 листопада 2019 року підписи від імені [PERSON] у додаткових угодах до договору оренди земельних ділянок від 07 вересня 2006 року площами 2,2465 га (кадастровий номер 5923282800:01:003:0075) та 0,4582 га (кадастровий номер 5923282800:01:002:0198) від 16 серпня 2016 року - 2 підписи, що розташовані у рядку «/ [PERSON] / 16 серпня 2016 року», у графі «Орендодавець», рядку «/ [PERSON] /», виконані не [PERSON] , а іншою особою згідно зі зразками, наданими на дослідження (а.с. 128-140). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі». Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон), визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає державній реєстрації. Стаття 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на що вказує ст. 35 Закону України «Про оренду землі». Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу. Висновки суду по суті заявленої вимоги З дослідженого висновку судово-почеркознавчої експертизи, на думку суду, випливає однозначний висновок про те, що оспорювані дві додаткові угоди від 16 серпня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2006 року, укладені від імені позивачки, підписані не нею, а іншою особою, а тому з урахуванням пояснень позивача слід уважати, що вказані вище два правочини були укладені без вільного й дійсного волевиявлення [PERSON] . З огляду на це, також не можна уважати, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов зазначених правочинів, та відповідно вони підлягають визнанню у судовому порядку недійсними на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Окремо слід зазначити, що вищенаведений висновок експерта відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України щодо його форми та змісту, його проведення ґрунтується на практично-теоретичних методиках проведення такого виду експертизи з використанням належно відібраних, достатніх за змістом та кількістю експериментальних зразків, викладені в його тексті обґрунтування є однозначними та повними, й залишились неспростованими відповідачем. Також суд уважає доведеним у даній справі факт порушенням прав [PERSON] на вільне володіння, користування та розпорядження вищевказаними земельними ділянками, оскільки її звернення у серпні 2018 року до керівника ТОВ «АФ «Руслан» про ініціювання питання про припинення строку дії договорів оренди двох вищезазначених земельних ділянок, у червні 2019 року подання даного позову до суду є фактичним підтвердженням відсутності наміру у позивачки та дійсної її волі на подальше продовження орендно-земельних правовідносин між сторонами даного спору, а дія оспорюваних двох додаткових угод з реєстрацією права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на даний час позбавляє практичної можливості її власника виділяти корисні властивості з цих об`єктів нерухомості, визначати їх подальшу юридичну долю тощо, а тому з огляду на це зазначені угоди підлягають визнанню недійсними в судовому порядку. Довід представників відповідача про те, що оспорювані договори добросовісно виконувалися протягом 2016-2019 років і позивачка була обізнана про їх наявність, щороку отримуючи орендну плату, на думку суду, не є визначальним для визнання таких угод недійсними та не може бути прийнято судом в якості підстави для відмови у задоволенні позову, оскільки сукупно ці визнані сторонами обставини не спростовують факту відсутності вільного волевиявлення у [PERSON] станом на 16 серпня 2016 року на укладання зазначених вище додаткових угод на умовах, що в них викладені. Розподіл судових витрат по справі Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на корись [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. Витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи, які згідно рахунку № 103 складають 2250 грн. 24 коп. та оплачені позивачем також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved