Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано, син сторін по справі проживає разом із позивачкою та усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини вона виконує самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, добровільно про сплату аліментів сторонам домовитись не вдалось. Позивач наполягає, що відповідач по справі є працездатною здоровою людиною, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останнього. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з вимогами задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітної плати, або аліменти в розмірі 1400 грн. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.10.2018 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, так само як і не надав доказів поважності пропущення строків встановлених вказаною вище ухвалою суду для направлення таких клопотань. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.01.2018 року. Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач є батьком [PERSON], а тому, згідно вимог чинного законодавства та міжнародних правових актів на нього покладається обов'язок щодо належного його утримання та матеріального забезпечення. Так згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є працездатною здоровою людиною, доказів щодо непрацездатності суду не надав, хоча мав для цього час, а тому може і зобов'язаний надавати допомогу на утримання дітей, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище суду теж не надав. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення суд також враховує, що позивач не надала доказів працевлаштування відповідача, отримання ним стабільного доходу достатнього для сплати аліментів у розмірі, який заявлений позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи відсутність даних про працевлаштування особи, отримання ним стабільного, постійного доходу, який буде достатнім для стягнення аліментів у розмірі, необхідному для забезпечення інтересів та потреб малолітньої дитини, а також наявність згоди самого позивача на стягнення аліментів у такому вигляді, що випливає із суті позовних вимог, суд вважає, що аліменти на утримання сина відповідача підлягають стягненню із останнього у твердій грошовій сумі. Нормами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1400,0 грн., що на думку суду буде достатнім та справедливим. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: partial