Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2002 року. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через різні погляди на життя та діаметрально протилежні погляди на сім'ю, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, з ініціативи чоловіка постійно виникають сварки, свідками яких стають їхні неповнолітні діти, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам і інтересам їх неповнолітніх дітей, будь-якої допомоги на утримання дітей відповідач добровільно не надає, працює неофіційно в Києві, отриманий дохід витрачає повністю на себе, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, батьки на його утриманні не перебувають, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей по 1000 грн. щомісячно на кожного та судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, на примирення не згідна, просить позов задоволити в повному обсязі. В разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2002 року. Від шлюбу мають четверо неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Діти на даний час проживають з матір'ю. Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків, на примирення не згідні. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, працює неофіційно в Києві, отримує нерегулярний дохід, отже може утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. На думку суду, аліменти необхідно стягнути в сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, тобто у сумі, яка зазначена в поданій позивачкою позовній заяві, і яку вона просить стягну з відповідача. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дітей, стан їх здоров'я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, який становить 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На думку суду, стягнення аліментів у вказаній сумі є реальним і відповідач зможе сплачувати таку суму аліментів, яка є достатньою для належного утримання дітей. Суд вважає, що відповідач самоусунувся від вирішення даного спору. Він, отримавши позовну заяву, ніяким чином не відреагував на неї, не подав своїх заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду і сума судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, на користь позивачки, сплачену нею при подачі позову.

Outcome: approved