Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що між власником земельної ділянки [PERSON] та ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» шляхом підписання був укладений договір оренди землі № 213 о на земельну ділянку за кадастровим № 6324883500:01:000:0772, площею 6,9465 га, що належить [PERSON], на підставі державного акту на право власності на землю серія ЯЛ №180925, строком на 10 років. Після підписання договору оренди землі, договір повинен бути направлений позивачем на державну реєстрацію відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про оренду землі», але відповідачка ухиляється від реєстрації вказаного договору та подала до ТОВ « Аграрний дім ім.. Горького» листа з проханням не обробляти земельну ділянку у зв»язку з самостійним обробітком, чим порушує право позивача на подальшу оренду земельної ділянки, у зв»язку з чим позивач просить зобов»язати [PERSON] вчинити дії, направлені на реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 6324883500:01:000:0772, площею 6,9465 га у Державному земельному кадастрі, шляхом подання заяви та документів відповідно до вимог закону до відділу Держземагентства у Сахновщинському районі та надати до ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» витяг з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки за вищевказаним кадастровим номером, а також зобов»язати [PERSON] вчинити дії, направлені на реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим № 6324883500:01:000:0772, площею 6,9465 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень шляхом подання заяви та документів відповідно до вимог закону до Реєстраційної служби Сахновщинського РУЮ та надати ТОВ « Аграрний дім ім.Горького» витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні представник ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі, в подальшому надав до суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності.. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що договір оренди земельної ділянки реєструвати не бажає, свою земельну ділянку буде обробляти самостійно, в подальшому в судове засідання не з»явилася та надала заяву в якій просила перенести розгляд справи, але доказів поважності причин неявки до суду не надала, а тому з урахуванням дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» було підписано договір оренди землі №2130 на земельну ділянку, яка знаходиться на території Лебедівської сільської ради, площею 5,2503 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серія ЯЛ №180925, строком на 10 років.( а.с. 6-10). На даний час вищезазначений договір оренди землі не зареєстрований відповідно до чинного законодавства. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 180925 [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 5,2503 га, розташованої на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. Згідно заяви [PERSON] від 09.09.2013 року вона просила ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» не обробляти належну їй земельну ділянку в зв»язку з тим, що планує обробляти її самостійно ( а.с.18). Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 14 Конституції України, п. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантоване. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до п. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно із ч. 1 ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом, але в заявленому позові такі випадки не доведені і необґрунтовані, тому у суду відсутні підстави задовольняти позов. Отже, враховуючи те, що спірна земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності та вона не бажає вчиняти дій направлені на її реєстрацію, то викладені в позові обставини не можуть розцінюватися як достатня правова підстава для зобов»язання відповідача вчинити дії направлені на реєстрацію земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності. Що стосується вимог позивача про зобов»язання [PERSON] вчинити дії, направлені на реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим № 6324883500:01:000:0772, площею 6,9465 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то в матеріалах справи взагалі відсутні дані про останнього, як про відповідача та документи, які підтверджували його право на вказану земельну ділянку, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають. Крім того, з наданого в судовому засіданні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24.04.2014 року, вбачається, що представнику позивача відмовлено в державній реєстрації права оренди спірної земельної ділянки з тих підстав, що в договорі оренди цієї земельної ділянки відсутній кадастровий номер цієї земельної ділянки та витяг з державного земельного кадастру. За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є : об'єкт оренди. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Отже, враховуючи вище викладе, можна зробити висновок, що спірний договір оренди землі є неукладеним, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору та не зареєстрували його, а отже вказаний договір не породжує ніяких прав та обов»язків. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов не доведений і не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed