Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Сутність заявлених вимог до суду У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що спільне проживання з відповідачем вже припинено протягом останніх декількох років, кожна зі сторін проживає окремо один від одного, стосунки з відповідачем розладилися, почуття взаємопорозуміння та поваги один до одного втрачено, у сім'ї почастішали сварки, а тому подальше збереження сім'ї вважала не можливим. У шлюбі позивачкою від відповідача народжено двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які на даний час перебувають лише на її утриманні. Щодо стягнення аліментів із відповідача зазначала про те, що [PERSON] добровільно, щомісячно допомогу на утримання їх спільних дітей не надає, потреби дітей щороку зростають, а відповідач надає лише періодичну допомогу, яка має нерегуляний характер та її розмір є зовсім недостатнім, отримуючи незначний дохід, самостійно вона забезпечити належне утримання дітей без допомоги зі сторони відповідача не може. Відповідач офіційно працює у ТОВ «Завод Кобзаренка», щомісячно отримує достатньо високу заробітну плату. Просила суд розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем [PERSON] 26 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 56, та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей, дочок [PERSON] та [PERSON], у відсотку від заробітку відповідача, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на двох дітей щомісячно, але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позиції позивача, відповідача по даній справі У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав заяву про визнання позову в повному обсязі. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 грудня 2018 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 27 грудня 2018 року о 08 год. 40 хв. 27 грудня 2018 року закрито підготовче провадження в даній справі, визначено дату судового засідання по розгляду по суті поданого позову на 16 січня 2019 року на 08 год. 40 хв. із викликом сторін. 16 січня 2019 року протокольною ухвалою судді розгляд справи відкладено до 05 лютого 2019 року. Установлені судом обставини справи 26 листопада 2005 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою по справі та перебувають на її утриманні (а.с.8,9,10,11). Шлюбне життя сторін не склалося у зв'язку із втратою між ними поваги та взаємопорозуміння, а тому сторони тривалий час припинили подружні стосунки, спільно однією сім'єю не проживають. Позивачка працює перукарем у фізичної особи-підприємця [PERSON] (сел. Липова Долина), щомісячно отримує заробітну плату у розмірі 3742 грн., терапевтично здорова, на диспансерному обліку не перебуває (а.с.28,31,32). Відповідач є працевлаштованим на постійне місце роботи в ТОВ «Завод Кобзаренка», щомісячно отримує заробітну плату у розмірі більшому від мінімальної заробітної плати, інвалідності не має, проживає окремо від двох неповнолітніх дочок та їх матері. Малолітня [PERSON], [INFO], навчається у 7 класі Комунального закладу Липоводолинська спеціалізована школа I-III ступенів Липоводолинської районної ради Сумської області, проживає разом із позивачкою у справі, на диспансерному обліку у лікаря-педіатра не перебуває (а.с.11,12,29). Малолітня [PERSON], [INFO], відвідує Липоводолинський дошкільний заклад (ясла-садок) «Веселка» з 17 жовтня 2017 року і на даний час є вихованицею молодшої групи «Бджілки», проживає разом із позивачкою у справі, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра у зв'язку із проявом анемії крові (а.с.11,13,30). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі: а) по вимозі про розірвання шлюбу Згідно з нормами ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя й рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. б) по вимозі про стягнення аліментів Статтею 180 СК України визначений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення. 17 травня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду по суті заявлених вимог: а) по вимозі про розірвання шлюбу: З огляду на визнання відповідачем позову, обопільне небажання сторін вживати заходів на примирення та, ураховуючи втрату сторонами поваги та взаєморозуміння один до одного, припинення сторонами спільного проживання однією сім'єю протягом більш ніж річного періоду, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, збереження сім'ї за таких обставин є неможливим, а тому шлюб належить розірвати. На думку суду, розірвання шлюбу між сторонами у даній справі є втручанням держави у сімейне життя сторін, проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для них нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав обох сторін, можливу побудову інших сімей та укладення інших шлюбів через обопільне припинення раніше зареєстрованого шлюбу і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між вищевказаними інтересами сторін щодо неможливості в подальшому збереження шлюбу між ними (така правова позиція суду випливає зі змісту ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). б) по вимозі про стягнення аліментів: Приймаючи до уваги майнове становище сторін та їх обопільний обов'язок утримувати їх спільних дітей до досягнення їх повноліття, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дітей, ураховуючи повне визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав сторін та їх спільних дітей, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей, оскільки факт добровільного і позасудового надання відповідачем достатньої матеріальної допомоги на утримання [PERSON] двох дітей, які проживають разом із нею, [PERSON] суду не надано. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача також є втручанням держави у сімейне та приватне життя [PERSON], проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дітей і відповідає нагальній потребі дітей на забезпечення їх належного утримання батьками. Також на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дітей на належне утримання для їх повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останніх, оскільки відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, тобто він є здатним сплачувати аліменти одночасно на двох дітей, які в силу свого віку та рівня розвитку не здатні самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змісту п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Позивач при зверненні до суду із вимогою немайнового характеру про розірвання шлюбу сплатила 704 грн. 80 коп. судового збору, які згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на її користь у зв'язку із повним задоволенням позову в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved