Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з позовом, який у подальшому було уточнено, до [PERSON] , третя особа - Державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), про звернення стягнення на предмет застави. Позовна заява мотивована тим, що 04 січня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 71150 грн для придбання автомобіля зі сплатою 14 % річних за користування кредитом, строком повернення до 05 січня 2015 року. Зметою забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] передала у заставу заставодержателю транспортний засіб «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 26 грудня 2007 року. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли права вимоги за договором про споживчий кредит та договором застави від 04 січня 2008 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 20 жовтня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 115724 грн 91 коп., яка складається із: 54146 грн 58 коп. - заборгованості за сумою кредиту, 28703 грн 52 коп. - заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом на час відступлення права вимоги, 26430 грн 30 коп. - заборгованість за відсотками станом на день звернення із позовом до суду, а також пеня у розмірі 6444 грн 51 коп. Ураховуючи викладене, ТОВ «Кредекс Фінанс» просило суд у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 04 січня 2008 року №11281512000 у розмірі 115 724 грн 91 коп. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем; надати (визнати) право ТОВ «Кредекс Фінанс» підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, у тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акта огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв та пред`явлення вказаного автомобіля до огляду; витребувати у [PERSON] автомобіль «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який належить їй на праві власності та передати у володіння ТОВ «Кредекс Фінанс». Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року матеріали цивільної справи за позовною заявою ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, шляхом його продажу від імені боржника, - для розгляду за підсудністю направлено до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року матеріали цивільної справи за позовною заявою ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, шляхом його продажу від імені боржника, передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 28 лютого 2019 року від представника відповідача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву у якій зазначено, що дійсно між банком та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та договір застави. Відповідач здійснювала погашення кредиту, банк до неї з вимогами не звертався. Проте, у вересні 2012 року працівниками виконавчої служби автомобіль, який є предметом застави, та відповідні документи було у відповідача вилучено. [PERSON] не отримувала від позивача вимоги про передачу автомобіля, а також повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Крім того, відповідно до витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 28 листопада 2014 року позивач зареєстрував за собою звернення стягнення на предмет застави. Також позивачем не доведено суму заборгованості, у розрахунку відсутня інформація про дату внесення відповідачем останнього платежу. Просить відмовити у задоволенні позову. У березні 2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача у якій зазначено, що до позовної заяви було надано усі належні та допустимі докази, у тому числі й розрахунок заборгованості, який відображає дійсний розмір заборгованості. У червні 2019 року від ДП «Сетам» до суду надійшли пояснення у яких зазначено, що у них на реалізації знаходиться автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Електронні торги були призначені на 24 квітня 2019 року, проте були зупинені на підставі постанови про зупинення виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А. М. від 10 квітня 2019 року ВП №58553923 (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року справа №761/13232/19). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року закрито підготовче судове засідання. Призначено справу до розгляду по суті. Протокольною ухвалою замінено ТОВ «Кредекс Фінанс» на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»). Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. 04 січня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 71 150 грн для придбання автомобіля зі сплатою 14 % річних за користування кредитом, строком повернення до 05 січня 2015 року. Зметою забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] передала у заставу заставодержателю транспортний засіб «Chevrolet Aveo», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 26 грудня 2007 року (а.с.17-25 том 1). Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток № 1) (том 1, а. с. 26-28). Згідно з пунктом 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11281512000 позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 05 січня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди сторін. Сторони кредитного договору узгодили графік погашення заборгованості та виклали його в додатку № 1 до кредитного договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Узгоджуючи графік погашення заборгованості, сторони Кредитного договору домовились про те, що позичальник зобов`язується повернути банку кредит у таких розмірах, щоб станом на дату, вказану у графіку, сума заборгованості за кредитом не перевищувала встановлений графіком розмір. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли права вимоги за договором про споживчий кредит та договором застави від 04 січня 2008 року (а.с.40-44 том 1). У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно з розрахунку наданого товариством, станом на 20 жовтня 2015 року становить 115 724 грн 91 коп., яка складається із: 54 146 грн 58 коп.- заборгованості за сумою кредиту, 28 703 грн 52 коп. - заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом на час відступлення права вимоги, 26 430 грн 30 коп. - заборгованість за відсотками станом на день звернення із позовом до суду, а також пеня у розмірі 6 444 грн 51 коп. 20 квітня 2015 року відповідачу направлялося повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, яка не була виконана (а. с. 34 том 1). Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України) Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України). Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 1 Закону України «Про заставу»). Відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Аналогічні положення містяться також у статтях 572-574, 589, 590 ЦК України. Зазначені норми підлягають застосуванню з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 278/3093/18 (провадження №61-9670св18), виходячи з положень договору застави транспортного засобу, яким встановлено можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмета застави третій особі-покупцю, дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту права є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як убачається із рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року у справі № 761/13232/19 позов [PERSON] задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В. С., від 01 березня 2019 року № 313 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 120874,28 грн. таким, що не підлягає виконанню. Судове рішення набрало законної сили. ТОВ «Вердикт Капітал» у апеляційному порядку вказане судове рішення не оскаржувалось. З тексту зазначеного судового рішення 01 березня 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звертався до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.І. із заявою про вчинення виконавчого напису. Вказане свідчить, що вимоги кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку задоволено не було. Як убачається із тексту позовної заяви позивач просив звернути стягнення на предмет застави, за розрахунком заборгованості, яка виникла станом на 20 жовтня 2015 року у розмірі 115 724 грн 91 коп., що складається із: 54 146 грн 58 коп.- заборгованості за сумою кредиту, 28 703 грн 52 коп. - заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом на час відступлення права вимоги, 26 430 грн 30 коп. - заборгованість за відсотками станом на день звернення із позовом до суду, а також пеня у розмірі 6 444 грн 51 коп. Разом з тим, позивачем не надано суду деталізований розрахунок заборгованості за тлом кредиту та за відсотками, які підлягають нарахуванню за користування грошовими коштами, а також відсутні відомості останнього платежу відповідачем та дотримання стягувачам строків позовної давності. Крім того, з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року 754/6644/19-ц, яке залишено постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року без змін, позов ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором залишено без задоволення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розрахунок заборгованості за договором кредиту та розрахунок боргу 3% річних, надані позивачем не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру заборгованості.

Outcome: dismissed