Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2004375420 від 25.06.2013 року. Позовна заява мотивована тим, що відповідно з умовами договору факторингу № б/н від 15.09.2014 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. 25.06.2013 року ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2004375420, згідно з умовами якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 22 160, 00 гривень строком до 25.06.2016 року, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти та сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені у кредитному договорі. Однак, у зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов договору, станом на 24.11.2016 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22 821, 61 гривень, з яких: 17 853, 27 гривень - заборгованість за кредитом, 1, 00 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4 967, 34 гривень - заборгованість по комісії. З огляду на вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2004375420 від 25.06.2013 року у розмірі 22 821, 61 гривень та судові витрати у розмірі 1 378, 00 гривень. Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд, розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту № 2004375420 від 25.06.2013 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 22 160, 00 гривень на споживчі цілі та придбання послуг продавців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, строк кредиту з 25.06.2013 року по 25.06.2016 року (а.с. 5-10). Як вбачається з договору факторингу № 15/09/14 від 15.09.2014 року, ПАТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 42-48). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На виконання вимог кредитного договору № 2004375420 від 25.06.2013 року, позивачем було надано відповідачу грошові кошти в сумі 20 000, 00 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 25.06.2013 року (а.с. 9 на звороті). Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 20.09.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надіслало на адресу відповідача повідомлення вих. № 200181652 про те, що станом на 20.09.2014 року його заборгованість за кредитним договором № 2004375420 від 25.06.2013 року становить 22 821, 61 гривень, та у разі заборгованості (прострочення обов'язкових платежів) кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми боргу (а.с. 17). Відповідно до п.п. 1.4.1. договору, позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше 25.06.2016 року. Однак, позичальником [PERSON], в порушення своїх зобов'язань, визначених п.п. 1.4.1. договору, несвоєчасно здійснюється погашення заборгованості, відповідно до умов, передбачених кредитним договором. Згідно із п.п. 1.4.4. договору, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Станом на 24.11.2016 року заборгованість за кредитом становить 22 821, 61 гривень, з яких: 17 853, 27 гривень - заборгованість за кредитом, 1, 00 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4 967, 34 гривень - заборгованість по комісії, яка виникла у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід стягнути суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2004375420 від 25.06.2013 року в розмірі 22 821, 61 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 378, 00 гривень.

Outcome: approved