Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод\~у користуванні\~майном шляхом\~визнання його\~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~-\~квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.07.2016 йому належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 30.03.2021 № 446499 у квартирі зареєстровано місце проживання відповідача. Відповідач проживав у спірному житлі в якості члена сім`ї позивача, однак відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню. Позивач до судового засідання подав письмову заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 23, 25, 27). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 12.04.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 26.04.2021 позивач подав письмову заяву про проведення судового засідання у його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.21). Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла вона про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме: світлокопією договору купівлі-продажу квартири від 12.07.2016, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 15.07.2016, з яких вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6, 7). Згідно з довідкою ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 30.03.2021 № 446499 у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.8). Відповідно до акту ТОВ «М.-Монтаж» від 02.04.2021, складеного комісією в складі: юриста [PERSON] , бухгалтера [PERSON] , начальника дільниці Дуди О.М., встановлено, що [PERSON] , 1994 року народження, не проживає за адресою [ADDRESS] з 2018 року (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, яка належить позивачу на праві приватної власності. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.29\~ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.41\~Конституції України право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст.317\~ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Статтею 386\~ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим у квартирі за адресою: [ADDRESS] , проте не проживає там з 2018 року, договорів про користування спірною квартирою з позивачем [PERSON] не укладав, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, та на даний час він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача. Таким чином відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні та розпорядженні його нерухомим майном. За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Розподіл судових витрат між сторонами: За вимогами ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, позивач не наполягав на стягненні з відповідача вїї користь понесені ним судові витрати при подачі позову до суду, а відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved