Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) і на день її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 6,930 га (призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, миколаївська сільська рада, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 22 жовтня 2004 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації за №716-р від 30 вересня 2004 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010412001743, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] за життя заповіт не складала і інших спадкоємців за законом, окрім сина [PERSON], вона не має. Згідно ст.ст. 1261, 1269, 1270 ЦПК України, позивач спадщину прийняв, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори для отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON]. Проте, 10 грудня 2014 року, державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не підтверджується факт належності померлій спадкового майна, а саме земельної ділянки, площею 6,930 га розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Зокрема, довідкою №920 від 27 листопада 2014 року, виданою Миколаївською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, підтверджується те, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Дніпропетровської РДА №716-р від 30 вересня 2004 року надана земельна ділянка розміром 6,930 га (державний Акт серії [NUMBER], виданий 22 жовтня 2004 року) і земельна ділянка дійсно знаходиться на території Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району. Також, довідкою №3272 від 30 жовтня 2014 року, виданою Управлінням держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області підтверджується той факт, що дана земельна ділянка знаходиться в оренді TOB «Сільськогосподарська фірма «Агростар» (код ЄДРПОУ 33983588) на підставі договору оренди №122140004001420 від 02 серпня 2012 року - строком на 10 років. Таким чином, вказані обставини справи, підтверджують той факт, що померла [PERSON] правомірно на законних підставах володіла та користувалася спірною земельною ділянкою. Відповідно до ст. ст. 182, 210 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання із нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Також, згідно п.10 вищезазначеної Постанови зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 25 ЦК України правоздатність особи (здатність мати права та обов'язки) припиняється в момент її смерті. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до Позивачки перейшли права власності на житловий будинок, проте вона не має можливості оформити законодавчі документи у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Також право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене спадкове майно, а його позовні вимоги не суперечать чинному законодавству і не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved