Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

ТОВ «Смілаенергопромтранс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу з оплати послуг централізованого опалення житла. В обґрунтування позову зазначило, що позивач є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача. Послуги з опалення житла надавались вчасно та добросовісно. Товариство нараховувало відповідачу вартість послуг за тарифами, затвердженими відповідно до чинного законодавства, однак [PERSON] не здійснював їх оплату. Посилаючись на те, що відповідач з жовтня 2011 року по січень 2020 року має борг по оплаті наданих послуг в розмірі 21374 грн. 47 коп., добровільно його не сплачує, товариство просило стягнути його в примусовому порядку. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог. В судове засідання представник позивача не з`явився, в направленій на адресу суду заяві підтримав позов повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач на розгляд справи не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. 09 квітня 2020 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачем було визначено [PERSON] . 17 липня 2020 року надійшла заява КП «Смілакомунтеплоенерго» про уточнення відповідача. 25 серпня 2020 року суд виніс ухвалу, якою уточнив відповідача та постановив вважати належним відповідачем [PERSON] . Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 лютого 2020 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач отримував послуги по забезпеченню житла теплом, що вбачається з актів про подачу теплової енергії 15 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2012 року, 31 жовтня 2013 року, 01 листопада 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 24 жовтня 2016 року, 26 жовтня 2017 року, 29 жовтня 2018 року та 31 жовтня 2019 року, складених за участю представника балансоутримувача будинку [ADDRESS] , згідно з якими у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Смілі до будинку, в якому мешкає відповідач, ТОВ «Смілаенергопромтранс» було подано теплову енергію, відповідно, 15 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2012 року, 08 жовтня 2013 року, 31 жовтня 2014 року, 13 жовтня 2015 року, 22 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2017 року, 25 жовтня 2018 року, 31 жовтня 2019 року. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 135 від 25 лютого 2009 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії з 01 січня 2009 року у розмірі 6,88 грн. за 1 кв.м. (з ПДВ). Постановами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №146 від 17 жовтня 2014 року, № 1171 від 31 березня 2015 року та №11001 від 09 червня 2016 року встановлено тарифи для ТОВ «Смілаенергопромтранс» за опалення для населення у 2014 році - у розмірі 11,12 грн. за 1 кв.м. за місяць протягом періоду надання послуг, у 2015 році - у розмірі 17,49 грн. за 1 кв.м., у 2016 році - у розмірі 31,74 грн. за 1 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 461 від 18 жовтня 2017 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у розмірі 53,99 грн. за 1 кв.м. (з ПДВ). Норми права, які застосовує суд. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в рішенні суду - чинним на момент виникнення спірних правовідносин). Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За вимогами ст. 67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання,газ,електрична,теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Частинами першою, другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , статті 67 ЖК України передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Позиція суду щодо заявлених вимог. У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, власником якого є [PERSON] , надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалися ТОВ «Смілаенергопромтранс» відповідно до тарифів, встановлених та затверджених у встановленому законом порядку. У відповідності з наданим позивачем розрахунком відповідачу нараховано 21374 грн. 47 коп. боргу за спожиту з січня 2010 року по січень 2020 року включно теплову енергію. Враховуючи наведене, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача належить стягнути 2102 грн. судового збору та 33 грн. витрат, пов`язаних з витребуванням доказів. На підставі наведеного,

Outcome: approved