Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

ТОВ Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, що відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України. В позовній заяві зазначено, що ТОВ Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» помилковоздійснило перерахування грошових коштів на суму 14907,00 грн. на користь [PERSON] , про що свідчить банківська відомість № 186 від 18.09.2018 року та банківська відомість № 187 від 05.10.2018 року AT «ОТП Банк». Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відтак, у [PERSON] відсутні підстави для отримання і зберігання перерахованих коштів. (Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13 та від 22.01.2013 року у справі № 5006/18/13/2012). 29.03.2019 ТОВ Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» направило вимогу № 1 від 28.03.2019 року про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, що підтверджується фіскальним чеком, поштовим описом та роздруківкою з сайту Укрпошти про отримання вимоги 04.04.2019 року. Однак, на сьогодні Вимога залишається без виконання. 29.05.2019 року ТОВ Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» отримана відповідь на вимогу, в якій [PERSON] визнає факт отримання грошових коштів в сумі 14907,00 грн., але зазначає підставу отримання грошових коштів начебто «входять до структури заробітної плати». Насправді в відомості, яка завірена банківською установою зазначена підстава зовсім інша: поворотна матеріальна допомога. У зв`язку з відсутністю підстав для отримання поворотної матеріальної допомоги, [PERSON] безпідставно користується чужими грошовими коштами. 02.04.2019 року товариством частково стягнено грошові кошти з [PERSON] в сумі 6004,86 гривень, залишок коштів, які [PERSON] повинна повернути товариству складає 8902,14 гривень. В силу ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. При цьому, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи наведене в позовній заяві та відповідно до ст. 536 ЦК України, відповідачу нараховано проценти за користування чужими коштами в розмірі однієї облікової ставки НБУ за період з 12.04.2019 р. по 31.05.2019 р. - 216,37 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» грошові кошти у розмірі 9118 грн. 51 коп., з яких 8902,14 грн. - сума безпідставно отриманих грошових коштів; 216 грн. 37 коп. - проценти за користування чужими грошовими коштами. 04.10.2019 року від позивача надійшла на адресу суду заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача 124968,75 грн., з яких 8902,14 грн.. Сума поворотної фінансової допомоги згідно первісного позову; 115850,24 грн. Сума поворотної фінансової допомоги згідно заяви про збільшення позовних вимог та 216грн.37 коп. проценти за користування грошовими коштами. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому він зазначає, що позовні вимоги ТОВ Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, [PERSON] не визнає повністю, вважає їх незаконними та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню. Твердження позивача про те, що 18.09.2018 року та 05.10.2018 року ним було нібито помилково здійснено перерахування грошових коштів в сумі 14907,00 грн. на користь відповідача, а відповідач, відповідно, нібито безпідставно отримала вказані грошові кошти не відповідають дійсності, суперечать дійсним правовідносинам, які існували між сторонами, а тому є незаконними та необґрунтованими, що підтверджується наступним. Шляхом об`єднання адвокатів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 27.06.2018 року було створено Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери», керуючим партнером було обрано [PERSON] . В подальшому відносини між партнерами в Адвокатському об`єднанні погіршились і [PERSON] подала Роботодавцю заяву про звільнення з посади старшого юриста ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання за місцем фактичної реєстрації згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Вказану заяву було зареєстровано 26.03.2019 року в Журналі вхідної кореспонденції ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» за вхідним № 637. В порушення положень Конституції України та законодавства України про працю в останній день роботи Відповідача, ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» в особі керівника [PERSON] не видано наказ про її звільнення та, відповідно, не ознайомлено з вказаним наказом, не видано належно оформлену трудову книжку, інші документи, які [PERSON] просила надати в заяві від 26.03.2019 року про звільнення, та не здійснено виплату всіх сум, що належать їй від ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери». У зв`язку з чим Відповідач змушена була звернутись до ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» 28.03.2019 року із відповідною заявою. Лише 03.04.2019 року ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» надіслало на адресу Відповідача копію наказу від 02.04.2019 року № 56-К про звільнення її з посади старшого юриста з 27.03.2019 року, копію наказу від 02.04.2019 року № 1-Д, в якому зазначено про застосування до Відповідача дисциплінарного стягнення у виді догани «згідно cт. 147 КЗпП України, у зв`язку з відсутністю на робочому місці з 28.03.2019 по 02.04.2019 року включно без поважних причин»,довідку від 02.04.2019 року за вихідним № 384 про заробітну плату Відповідача, «Розрахунок невикористаної відпустки» за «розрахунковий період»з 01.04.2018 року по 27.03.2019 року та лист-повідомлення від 02.04.2019 року за вихідним № 383 про відкликання довіреностей. Натомість, 28.03.2019 року, тобто на наступний день з дати звільнення з ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери», про яке просила Відповідач, [PERSON] як керівник вказаного підприємства підписав Повідомлення-вимогу № 1, в якій містилась вимога про повернення [PERSON] нібито безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 14 907,00 грн. Після отримання вказаної вище вимоги Відповідач звернулась до AT «ОТП Банку», в якому відкрито рахунок № [NUMBER] (зарплатна картка), на яку [PERSON] як керівник ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» сплачував їй заробітну плату та виплати, що входять в її структуру, з метою отримання виписки по рахунку, оскільки для [PERSON] була невідома причина та підстава звернення Позивача з Повідомленням-вимогою від 28.03.2019 року №1. З отриманої виписки - Звіту-рахунку за період з 01.08.2018 по 05.04.2019 р. за вказаним вище рахунком, Відповідачем було встановлено, що Позивач як роботодавець в особі керівника [PERSON] , порушуючи положення чинного законодавства України, заробітну плату та виплати, що входять в її структуру, в тому числі й грошові кошти в сумі 14 907,00 грн., сплачені ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» 18.09.2018 року та 05.10.2018 року, перераховував їй з незрозумілим для Відповідача призначенням платежу: «поворотна матеріальна допомога». Не погоджуючись з викладеним у згаданому вище Повідомленні-вимозі від 28.03.2019 року № 1, 10.04.2019 року на адресу ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» Відповідач надіслала поштовим відправленням з ідентифікатором № 0314604507540 лист-відповідь від 10.04.2019 року, в якому вказала про незаконність та необгрунтованість вимоги про повернення нею нібито безпідставно отриманих, як називає їх Позивач, грошових коштів в сумі 14 907,00 грн. Однак, звертаючись з позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області Роботодавцем не надано вказаний вище лист-відповідь [PERSON] від 10.04.2019 року на Повідомлення-вимогу № 1 від 28.03.2019 року, а додано до позовної заяви лист Відповідача від 25.05.2019 року, який надіслано нею у відповідь на документ, що надійшов на адресу [PERSON] від Роботодавця від 30.04.2019 року за вихідним № 388. При цьому, на сторінці 2 позовної заяви ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» в особі керівника - [PERSON] вказує: «02.04.2019 року товариством частково стягнено грошові кошти з [PERSON] в сумі 6004,86 гривень, залишок коштів, які [PERSON] повинна повернути товариству складає 8902,14 гривень». Проте, оскільки з дати звільнення [PERSON] з ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» - 27.03.2019 року до теперішнього часу Роботодавець в особі керівника [PERSON] не сплатило Відповідачу заробітну плату за березень 2019 року та грошову компенсацію за всі не використані нею дні щорічної відпустки, то [PERSON] була змушена звернутись з відповідним позовом до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. В абзаці 3 на сторінці 1 відзиву ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» від 22.07.2019 року, що поданий до Печорського районного суду міста Києва на позовну заяву [PERSON] , Роботодавець зазначив: «У [PERSON] існує заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» в сумі 136243,00 гривень 00 копійок, дана заборгованість підтверджується вимогами, які направлялися [PERSON] , отримання грошових коштів [PERSON] не заперечує, але відмовляється повертати, тому Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнер» подала позов до суду про стягнення грошових коштів, докази додаються до відзиву на позову. Заробітна плата за березень 2019 року та компенсація за невикористану відпустку була стягнута товариством в рахунок часткового погашення боргу перед товариством дана операція відображена в довідці про доходи, яка відправлена [PERSON] при звільненні». До вказаного відзиву ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» було додано копію позовної заяви від 31.05.2019 року, поданої до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, та роздруківку з електронної пошти [PERSON] ( [PERSON] ) - лист з порталу Судової влади України. Однак, надсилання Роботодавцем на адресу [PERSON] документів під назвою «вимога» не є підтвердженням існування заборгованості Відповідача перед Роботодавцем, а лише є підтвердженням звернення Роботодавця до [PERSON] з вимогами про сплату грошових коштів, які Відповідач не визнає, вважає їх необгрунтованими та незаконними, а отже такими, що не підлягають задоволенню, та свідчать про сплату Роботодавцем заробітної плати та виплат, що входять в її структуру, в порушення норм як законодавства України про працю, так і податкового законодавства України. Більше того, в силу положень ч.ч.1,2 ст.116 КЗпП України Роботодавець зобов`язаний був виплатити [PERSON] при звільненні всі належні їй від ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» суми. Утримання (чи як це називає Позивач в позовній заяві «стягнення») заробітної плати працівника та виплат, що належать до її структури, заборонено законодавством України про працю. Після отримання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 18.06.2019 року про відкриття провадження у цивільній справі № 757/30485/19-ц за позовом [PERSON] до TOB «МЮК «Гапоненко Роман і партнери», Роботодавець в особі керівника Гапоненка Р.І. на адресу Відповідача надіслав документ від 08.07.2019 року № 410 під назвою «Повторна відповідь та повторна вимога на заяви, які отримані 29.05.2019 року» з додатком № 1.Тобто вказаний документ був надісланий у відповідь на вимогу [PERSON] про сплату заборгованості із заробітної плати та на її заяву про надання документів від 25.05.2019 року. У вказаному вище документі від 08.07.2019 року № 410 Роботодавець вказує: «Щодо виплати заробітної плати: [PERSON] не заперечує отримання грошових коштів від ТОВ МЮК «Гапоненко Роман і партнери» у вигляді поворотної фінансової допомоги. На даний момент поворотна фінансова допомога не повернута [PERSON] Згідно звіту-рахунка, яку надала [PERSON] обліковується додаткова заборгованість, яка не оплачена [PERSON] в сумі 121336,00 гривень + 14907,00 гривень заборгованість згідно первинної вимоги про повернення коштів, загальна заборгованість складає 136243,00 гривень». Таким чином. Роботодавець не тільки намагається уникнути виконання обов`язку, встановленому ст.116 КЗпП України, і легалізувати свої дії, які є порушенням чинного законодавства України про працю та податкового законодавства України, але й стягнути з [PERSON] її заробітну плату та виплати, що входять до її структури. Більше того, якщоу Повідомленні-вимозі від 28.03.2019 року № 1 та в позовній заяві від 31.05.2019 року, яку прийнято до розгляду ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2019 року у даній справі. Роботодавець зазначає про нібито помилкове перерахування 18.09.2018 року та 05.10.2018 року на користь [PERSON] грошових коштів, то в документі від 08.07.2019 року за вихідним № 410 «Повторна відповідь та повторна вимога на заяви, які отримані 29.05.2019» Роботодавець вказує вже про отримання Відповідачем нібито «поворотної фінансової допомоги». Проте, сплата протягом декількох років Роботодавцем на користь Відповідача заробітної плати та виплат, що входять до її структури, з умисно вказаним невірним призначенням платежу виключає помилку, про яку зазначено ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» в позовній заяві від 31.05.2019 року. Також, оскільки, між сторонами даної справи існували виключно трудові правовідносини, то підстави зазначати призначення платежів як «поворотна матеріальна допомога» у Роботодавця були відсутні. Тому, не погоджуючись з вказаною вище вимогою Роботодавця, Відповідач надіслала на його адресу лист-відповідь від 29.07.2019 року, в якому вказала на незаконність та необгрунтованість вимоги Позивача. Таким чином. Відповідач наголошує, що із вказаних вище обставин та наданих нею документів вбачається, що [PERSON] як керівник ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» систематично та умисно, сплачуючи Відповідачу заробітну плату та виплати, що входять в її структуру, з метою, як виявилось, в подальшому звернутись про повернення вказаних виплат з працівника на тій підставі, що Роботодавець нібито помилився, та з метою уникнення сплати податків та єдиного внеску, зазначав у призначенні платежів саме таку підставу як «поворотна матеріальна допомога»,що в свою чергу суперечить правовідносинам, які існували між сторонами. При цьому. Позивач, звертаючись до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Відповідача про стягнення нібито безпідставно отриманих нею грошових коштів, замовчує про вказані вище факти, а також про існування між сторонами даної справи саме трудових правовідносин. Як зазначалось вище, заробітну плату та виплати, що входять до її структури, ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» в особі керівника [PERSON] сплачувало Відповідачу шляхом перерахування вказаних виплат на її зарплатну картку (рахунок № [NUMBER] ). Вказаний вище банківський рахунок № [NUMBER] було відкрито AT «ОТП Банк» на ім`я Відповідача - [PERSON] в грудні 2015 року у відповідності до Генерального договору № SP/002/003654/15 про обслуговування зарплатного проекту з використанням міжнародних платіжних пластикових карток від 10.12.2015 року, що укладений між AT «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери». Таким чином, Позивач сплачував на користь Відповідача заробітну плату та виплати, що входять до її структури, згідно положень КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці», шляхом перерахування вказаних виплат на зарплатну картку [PERSON] (рахунок № [NUMBER] ) в AT «ОТП Банк», який було відкрито на її ім`я в межах зарплатного проекту. З урахуванням положень ст.ст.97, 99 ЦК України, виключно у [PERSON] як керівника ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» наявний обов`язок та можливості здійснювати сплату грошових коштів з рахунку Позивача, при цьому між ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» та [PERSON] існували лише трудові правовідносини, на виконання останніх Позивач і сплатив 18.09.2018 року та 05.10.2018 року Відповідачу грошові кошти в загальній сумі 14 907,00 грн. Тому, просить в задоволенні позовної заяви ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» відмовити повністю та стягнути судові витрати. Судом встановлено, що згідно банківської відомості № 68 від 03.03.2017 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 2000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 94 від 30.06.2017 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 12907,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 116 від 02.11.2017 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 10952,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 124 від 04.12.2017 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 2584,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 128 від 05.01.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 4177,24 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 136 від 05.02.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 10000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 142 від 03.03.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 8000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 144 від 03.03.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 2365,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 145 від 12.03.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 1000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 146 від 19.03.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 153 від 05.04.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 2365,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 154 від 05.04.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 157 від 05.05.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 7000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 155 від 05.05.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 158 від 05.05.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 2000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 161 від 18.05.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 166 від 05.06.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 8000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 175 від 05.06.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 8000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 176 від 05.07.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 4500,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості № 180 від 20.07.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 10000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості №186 від 18.09.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». Згідно банківської відомості №187 від 05.10.2018 року АТ «ОТП Банк» ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 9907,00 грн. [PERSON] із зазначенням підстави: «поворотна матеріальна допомога». 28.03.2019 року та 08.07.2019 року ТОВ «МЮК « Гапоненко Роман і партнери» надіслало на адресу [PERSON] вимоги, в якій просило повернути безпідставно отримані грошові кошти в сумі 136243,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи шляхом об`єднання адвокатів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 27.06.2018 року було створено Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери», керуючим партнером було обрано [PERSON] Статутом АО « Гапоненко Роман і партнери» та Положенням про визначення умов оплати праці партнерів та адвокатів визначено, що АО « Гапоненко Роман і партнери» виплачує партнерам і адвокатам за виконану ними роботу винагороду - заробітну плату та додаткову заробітну плату, що розраховується у відсотках виходячи з розміру гонорару, отриманого АО « Гапоненко Роман і партнери» на підставі договорів про надання правової допомоги укладених з клієнтами, на виконання умов яких партнер Адвокатського об`єднання та/або адвокат надає правову допомогу. Заробітну плату та виплати, що входять до її структури, АО «Гапоненко Роман і партнери» сплачувало відповідачу шляхом перерахування вказаних виплат на її зарплатну картку. Банківський рахунок відповідача було відкрито АТ «ОТП Банк» на ім`я відповідача в грудні 2015 року у відповідності до Генерального договору про обслуговування зарплатного проекту з використанням міжнародних платіжних пластикових карток від 10.12.2015 року, що укладений між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Міжнародна юридична компанія « Гапоненко Роман і партнери». Вказане було пов`язане з тим, що відповідач з 01.08.2011 року працювала у ТОВ «МЮК Гапоненко Роман і партнери». Як вбачається з звіту - рахунку за період з 01.08.2018 по 05.04.2019 [PERSON] систематично перераховував на зарплатну картку відповідача поворотну матеріальну допомогу. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Як свідчить практика виплати фізичним особам заробітної плати, пенсії, різних видів грошових допомог відбувається із залученням банків, що здійснюють відповідні операції за банківським рахунком відповідної особи. Банки, зокрема, зараховують на рахунок кошти, належні особі від роботодавця чи іншого суб`єкта, який фактично нараховує грошові виплати, та забезпечують одержання фізичною особою готівки. Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду у спорі про стягнення безпідставно набутих коштів (справа 6-122цс14) зазначається, що ст. 1212 ЦК України, як підстава для задоволення позову, може застосовуватись лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунутим з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер стосунків між сторонами виключає можливість застосування судом до них положень частини першої ст. 1212 ЦК України, у тому числі зобов`язання повернути майно потерпілому та дані правові висновки з підстав застосування окремих норм права є обов`язковими при розгляді справ в судах. При розгляді вказаної справи суд встановив, що між сторонами існували трудові відносини, позивачем систематично сплачувалися на заробітну картку відповідача кошти із зазначенням платежу «поворотна матеріальна допомога». За змістом положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються, зокрема, у поясненнях учасників справи, їх представників. Позивач стверджував, що направлені кошти мають бути повернені як безпідставно отримане майно, проте не заперечував, що сплата відбувалася добровільно та за відсутності рахункової помилки, про що не заперечував і відповідач, що дані кошти були ним отримані, але отримані як заробітна плата та виплати, що входять до її структури. Судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, як не встановлено й наявності рахункової помилки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в ході розгляду справи наявність передбачених ст.ст. 1212, 1215 ЦК України підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 21517,09 грн.. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 19.04.2019 року між адвокатом Кузьмич - Браток Р.А. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги. 21.08.2019 р. між адвокатом Кузьмич - Браток Р.А. та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19.04.2019 р.. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 20.09.2019 р., акту надання послуг № 19-04-2 від 10.09.2019 р., акту надання послуг № 19-04-3 від 10.09.2019 р., акту надання послуг № 19-04-7 від 20.09.2019 р., розрахункових квитанцій серії АБЗА № 812811 від 13.09.2019 р., серії АБЗА № 812810 від 13.09.2019 р., серії АБЗА № 812814 від 20.09.2019 р., на професійну правничу допомогу [PERSON] витратила 7000,00 грн. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, той факт, що справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та приходить до висновку щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved