Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №621006406 від 29.06.2011 року, згідно з яким Банк надав позивачу грошові кошти у вигляді у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 12000,00 грн., а відповідач відповідно до умов договору зобов'язувалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29.06.2012 року. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором від 29.06.2011 року, яка станом на 23.12.2013 року становить 24639,50 грн., що складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 13752,92 грн, пеня - 10886,58 грн. 21.09.2015 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся за останнім відомим місце проживання, про що свідчить рекомендований лист з повідомленням (а.с.38), причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. На підставі анкети-заяви, 29.06.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №621006406 (а.с.16, 17). 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №2013-1 (а.с.5-7). Предметом даного договору є право грошової вимоги (п.1.1 договору факторингу, а.с.5). Відповідно до умов договору факторингу від 23.12.2013 року відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами №621006406 від 29.06.2011 року, який був укладений між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] (а.с.9). Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36% на торгові операції та на операції зняття коштів (а.с.13). Пунктом 2.3 додатку до публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, передбачено, що мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дати сплати щомісячного обов'язкового мінімального платежу за кредитом - до 12 числа (а.с.13). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Прибуткова картка з кредитом», орієнтовна реальна процентна ставка - 39,99% при щомісячній платі платежу в розмірі 816,00 грн (а.с.17). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялася вимога про погашення простроченої заборгованості від 29.05.2014 року (а.с.21-22). Однак, станом на дату подання позовної заяви, вказана вимога не була виконана відповідачем та відповідні суми не були сплачені. Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Станом на 23.12.2013 року у відповідача за Кредитним договором від 29.06.2011 року існує заборгованість в розмірі 24639,50 грн., що складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 13752,92 грн, пеня - 10886,58 грн. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 24639,50 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved