Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 11.01.2014 року в сумі 20\~817,83 грн. Позов обґрунтований тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER], укладеного між останнім та ПАТ «ОТП Банк» 11.01.2014 року, станом на 24.11.2016 року утворилась заборгованість [PERSON] за вказаним договором в сумі 20\~817,83 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 14\~905,24 грн, відсотків за користування кредитом 1,27 грн, комісії за РО 5\~911,32 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи судом не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди позивача, судом проведено заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11.01.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER]. Відповідно до п. 1.2.1. даного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору у загальній сумі 16\~260,00 грн., а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови договору. Відповідач не надав суду доказів того, що ним не було отримано грошових коштів в сумі та на умовах, передбачених даним кредитним договором, отже, у суду відсутні підстави ставити під сумнів доводи позивача стосовно факту надання ним відповідачу грошових коштів на виконання п.п. 1.2.2, 1.2.3. вказаного договору. Як вбачається за змісту пунктів 1.4.1, 1.4.2., 1.4.3 договору, позичальник зобовязаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання, встановлені кредитним договором, не пізніше 11.01.2015 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу, та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з з погашенням суми отриманого кредиту. Розмір щомісячних процентів зазначений в графіку платежів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 11.01.2014 року, відповідач не виконує свої зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 24.11.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 20\~817,83 грн., яка складається з 14\~905,24 грн. - залишок заборгованості за кредитом, 1,27 грн. - відсотки за користування кредитом, 5\~911,32 грн. - комісія. Як вбачається з Витягу з Додатку 1 до Договору Факторингу від 22 грудня 2014 року ПАТ ОТП Банк відступив ТОВ ОТП Факторинг Україна право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER], укладеним 11.01.2014 року з відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Зі змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, суд вважає, що факт наявності заборгованості відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 11.01.2014 р. на загальну суму 14\~906,51 грн., що складається з залишку заборгованості за кредитом 14\~905,24 грн, та відсотків за користування кредитом 1,27 грн., які не були сплачені відповідачем, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість за вказаним договором. В той же час, п. 1.4.4. Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 11.01.2014 р. встановлено, що за управління кредитом позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Зі змісту даного пункту договору не зрозуміло, які саме послуги з управління кредитом надаються позичальнику за вказану комісію. Згідно ст. 10 п. 3 та ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вимагаючи стягнення з відповідача щомісячної комісії за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надано відповідачу, та не надав жодних доказів на підтвердження факту надання таких послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). При цьому, нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведення позивачем правомірності вимог в частині стягнення з відповідача комісії за управління кредитом, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Питання про судові витрати суд вирішує в порядку, передбаченому статтею 88 ЦПК України, а саме з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 986,64 грн. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (71,6% від 1378 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial