Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Сутність заявленої вимоги до суду У вересні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що заочним рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 листопада 2015 року з відповідача [PERSON] ухвалено щомісячно стягувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., з проведенням їх індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 13 жовтня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що вона на даний час не працює, а отримуваний нею від відповідача розмір аліментів є незначним і не задовольняє найнеобхідніші потреби дитини до 6 років. Крім цього, змінами до чинного законодавства збільшено мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який не може становити менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дорівнює 930 грн. Також позов мотивувала тим, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, а тому взмозі сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн., до досягнення дитиною повноліття. Позиції позивача, відповідача по даній справі Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справу у її відсутність, про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову. У зв'язку з неявкою в судове засідання обох сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 14 вересня 2018 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 03 жовтня 2018 року о 10 год. 40 хв. Установлені судом обставини даної справи Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 липня 2015 року укладений між сторонами шлюб розірвано. Заочним рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 листопада 2015 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно, з проведенням їх індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 13 жовтня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5,6). З 28 січня 2012 року і по 31 липня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3,6). У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до довідки Яганівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 257-02-37 від 11 вересня 2018 року, [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS], та знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] (а.с.7). Позивачка є непрацевлаштованою, спільна дочка сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач за віком є працездатною особою, на виконання заочного рішення місцевого суду від 09 листопада 2015 року сплачував аліменти позивачу у твердій грошовій сумі. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частина 3 ст.12 ЦПК України визначає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Положеннями частини 3 статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. 17 травня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду по суті заявленої вимоги Ураховуючи факт визнання відповідачем позову, який не суперечить закону та є проявом його дійсного волевиявлення, та приймаючи до уваги майнове становище сторін та їх обопільний обов'язок утримувати їх спільну дитину до її повноліття, зміни в чинному законодавстві, якими визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, суд дійшов до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, стягнутих за заочним рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 листопада 2015 року, з подальшим стягненням з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у збільшеній твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень. При цьому суд також ураховує, що згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів та з огляд на звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя зазначеної сторони, проте воно ґрунтується на чітких та передбачуваних для неї нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини на належне її утримання батьками і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків та інтересам дитини на належне утримання для її повноцінного розвитку й виховання (така правова позиція суду випливає зі змісту ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). На підставі викладеного,

Outcome: approved