Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 5 листопада 2015 року, актовий запис № 264, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу їй не змінювати, всі витрати по справі залишити за нею. Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Після реєстрації шлюбу на перших порах у них була нормальна сім`я, але з часом відносини між ними почали погіршуватися, поступово вони практично перестали спілкуватися. У них давно відсутні будь-які спільні інтереси, більше трьох років проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тому станом на сьогоднішній день їх шлюбні стосунки припинені, а сім`я фактично розпалася. Оскільки з відповідачем її вже нічого не зв`язує, крім спільної неповнолітньої дитини, і в майбутньому вона не хоче мати з ним жодних відносин, тому просить їх шлюб розірвати. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, тому це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу вирішувати за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте у поданій заяві позов визнає, просить шлюб розірвати, справу розглядати у його відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 30.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від обох сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 18, 19). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, однак у поданій заяві, в тому числі вказав, що позов визнає (а.с.19). Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 5 листопада 2015 року, який зареєстрований Долинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 264, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 08.02.2020Долинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 4). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.02.2016 виконавчим комітетом Яворівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3 (а.с. 5). Сторони більше трьох років спільно не проживають, про що ствердила позивачка у позовній заяві та не заперечив відповідач у своїй письмовій заяві про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір`ю, прізвище якої після розірвання шлюбу залишити без змін. Судові витрати за заявою позивачки з відповідача не стягувати та залишити їх за нею. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved