Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство «Продмашстрой» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємством «Продмашстрой», в особі директора підприємства Булєкова М.В. та [PERSON] був укладений договір позики б/н, згідно з яким позивач в якості Позикодавця передав Відповідачу позику в розмірі 30000 тисяч гривень для виплати матеріального та морального збитку потерпілій в результаті скоєного ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України - [PERSON], а Відповідач зобов'язувався повернути суму позики в умовлений Договором строк. Відповідно до п. 4.1 договору позика повинна бути повернута протягом трьох років з моменту видачі займу, але в будь-якому випадку до моменту звільнення відповідача з ТОВ - підприємство «Продмашстрой». На протязі 2011-2013 років Відповідачем було сплачено 18 000 гривень, таким чином заборгованість на цей час складає 12 000 гривень. 30.09.2013 року згідно з наказом директора № 11-к Відповідач був звільнений з ТОВ - підприємство «Продмашстрой» за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. 02.10.2013 року на адресу Відповідача було надіслано лист з повідомленням про його звільнення та проханням з'явитися до офісу Позивача за трудовою книжкою, розрахунком по заробітній платі та боргам по договорам позики, але до теперішнього часу ані відповіді на цей лист, ані грошових коштів Позивач не отримав. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 12 000 гривень та судовий збір. В ході судового розгляду даної справи представником позивача була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій він просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ - підприємство «Продмашстрой» борг у сумі 30 000 гривень, у зв'язку з тим, що проведеною перевіркою виконання умов договору позики з [PERSON] та повернення ним позичених грошових коштів було встановлено відсутність будь-яких документів, що підтверджують часткове погашення позики, а при підготовці даного позову було помилково занижено суму позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача Петрощук С.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що [PERSON] скоїв кримінальний злочин, заподіяв матеріальні та моральні збитки потерпілій. Оскільки у нього на той момент не було коштів на відшкодування цих збитків, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики строком на 3 роки. 30.09.3013 року [PERSON] звільнився з підприємства, а кошти не повернув. Це був не вперше укладений з [PERSON] договір позики, однак раніше він гроші повертав, а в цей раз не повернув. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Суду пояснив, що підпис у договорі не його. Він грошей не брав. Аварія була, був суд, але гроші він займав у своїх знайомих, у багатьох людей частинами. Гроші, які він раніше брав у підприємства, він брав у банку та повертав підприємству. Петрощук їздив з ним коли він передавав гроші потерпілій, а [PERSON] з ними не їздив. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в разі відмови відповідачу в позовних вимогах просив стягнути кошти, витрачені на проведення експертизи, на користь відповідача. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює інженером по транспорту і представляє інтереси підприємства в органах ДАІ. В липні 2010 року була аварія, потім досудове розслідування. Він їздив на експертизу та відтворення обставин ДТП і знає, що встановлено було вину [PERSON], який заснув за кермом та врізався в «Таврію». Постраждала жінка сиділа на задньому сидінні. Їм було сказано, що потерпіла хоче, щоб їй відшкодували шкоду у сумі 30 000 гривень. Вони домовились. [PERSON] сказав, що у нього таких грошей немає, тоді вони пішли до свого директора Булєкова М.В. Директор сказав, що може дати такі гроші. Підписали договір позики директор та [PERSON], це було у його кабінеті він все бачив. Потім Петрощук пішов до каси та як відповідальна особа в присутності [PERSON] отримав 30 000 гривень. Потім вони втрьох - він, Петрощук та [PERSON] їздили до потерпілої та віддали гроші, а вона написала розписку. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором позики від 13 липня 2011 року, Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство «Продмашстрой» в особі директора Булєкова М.В. передало у власність позичальника [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 30 000 гривень для сплати матеріальної та моральної шкоди потерпілій в результаті скоєння ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - [PERSON], а позичальник зобов'язався протягом 3 (трьох) років з моменту видачі позики, але у будь-якому випадку до моменту звільнення з ТОВ - підприємство «Продмашстрой», повернути суму позики (а.с. 5). З умовами договору позики відповідач був ознайомлений в повному обсязі, про що свідчить його підпис на договорі позики від 13.07.2011 року. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, та був спрямований на отримання позики та на її повернення, згідно з умовами даного договору. Таким чином, враховуючи, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору позики, суд вважає, що принцип рівності сторін в договорі позивачем не порушено, а тому умови договору є обов'язковими для виконання сторонами договору, які його уклали. Згідно з копією постанови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18.07.2011 року по справі № 1-533-2010 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілою, оскільки судом встановлено, що [PERSON] вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, у вчиненому злочині розкаявся та повністю відшкодував завдану шкоду, про що свідчить розписка потерпілої (а.с. 10-11). Згідно з розпискою [PERSON] від 13.07.2011 року, вона отримала від [PERSON] 30 000 гривень в рахунок погашення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої їй [PERSON] внаслідок скоєння ДТП. Претензій матеріального характеру вона більше не має (а.с. 9). Згідно з копією наказу № *-00000005-0066 11-к про припинення трудового договору, [PERSON] звільнений з посади водія автотранспортних засобів підрозділу - основна діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство «Продмашстрой» 30 вересня 2013 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України прогул (а.с. 6). Згідно з копією трудової книжки [NUMBER], [PERSON] 30.09.2013 року звільнений в зв'язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу № 11-к від 30.09.2013 року (а.с. 16). Згідно з копією листа № 392 від 02.10.2013 року, [PERSON] повідомлено про те, що 30.09.2013 року він був звільнений з посади водія ТОВ - підприємство «Продмашстрой» згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України та запрошено до офісу підприємства за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 2-в, для отримання трудової книжки, виплати заробітної плати та розрахунку за договором позики. Вказаний лист був направлений відповідачу 02.10.2013 року, що підтверджується описом вкладення зі штампом відділення поштового зв'язку (а.с. 7). Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 199/02/200/03 від 18 квітня 2014 року, призначеної за клопотанням відповідача, встановити, чи виконаний підпис від імені [PERSON], що розташовано в договорі позики від 13.07.2011 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємством «Продмашстрой» та [PERSON], у п. 9 «Реквізити сторін» у графі «підпис [PERSON]» [PERSON] або іншою особою, не уявляється можливим через причини, вказані у п. 1 Дослідження, а саме: «порівнянням описаного підпису з підписами [PERSON] встановити, чи виконаний ним досліджувальний підпис, не уявляється можливим, оскільки підпис нанесено конструктивно-простими рухами в уповільненому темпі, при нанесенні штрихів барвником, вбачається неодноразове переривання ліній, що найімовірніше є недоліком пишучого приладу, через це досліджувальний підпис представляє собою обмежений графічний матеріал, в якому не відобразились в достатній мірі ознаки почерку та підпису виконавця» (а.с. 60). Тобто, почеркознавчою експертизою однозначно не встановлено, що підпис у договорі позики від 13.07.2011 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємством «Продмашстрой» та [PERSON], виконано не [PERSON], а тому суд не може прийняти вищевказаний висновок експертизи як доказ, який свідчить на користь відповідача та підтверджує його версію про те, що він не брав позику, оскільки доказування, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, на підтвердження версії [PERSON] про те, що гроші він не позичав на підприємстві, а позичав у багатьох своїх знайомих частинами, відповідачем не надано суду жодного доказу, а тому вказані ствердження відповідача суд також не може прийняти до уваги як не доведені у судовому засіданні належними та допустимими доказами. За таких обставин, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем позики у сумі 30 000 гривень та наявності заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємством «Продмашстрой» за договором позики від 13.07.2011 року, оскільки доводи відповідача про зворотне не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики від 13.07.2011 року у сумі 30 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями № 1504 від 08 жовтня 2013 року на суму 229 гривень 40 копійок та № 2971 від 06 червня 2014 року на суму 70 гривень 60 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 300 гривень 00 копійок.

Outcome: approved