Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший Український експертний центр» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол №26 від 19.07.2013) житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 40-Ж , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», в свою чергу ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло даний житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 27.12.2013. Житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 40-Ж , було передано з обслуговування ТОВ «Перший український експертний центр» на баланс управління ОСББ «Драгоманова 40-Ж», що підтверджується актом приймання-передачі від 31.05.2018. Між позивачем та відповідачем було укладено договір №40-3/45 від 25.07.2014 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно розрахунку заборгованості станом на 18.07.2019 по особовому рахунку № [NUMBER] , існує заборгованість в сумі 3 586,65 грн. На даний час заборгованість не оплачена та завдає збитків Товариству, у зв`язку із чим відповідачу нараховуються інфляційні нарахування у сумі 639,35 грн. та 3% річних у сумі 185,98 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.10.2019 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву, якою позов підтримав, просить задовольнити, справу розглядати у його відсутність, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через повідомлення відповідача на офіційному сайті суду та за останньою відомою адресою реєстрації проживання, заяв, відзиву суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Оскільки місце реєстрації відповідача невідоме, у відповідності до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, справа розглядається за місцем знаходження майна боржника (а.с.180). Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол №26 від 19.07.2013) житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 40-Ж , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», в свою чергу ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло даний житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 27.12.2013 (а.с. 12-17). Житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 40-Ж , було передано з обслуговування ТОВ «Перший український експертний центр» на баланс управління ОСББ «Драгоманова 40-Ж», що підтверджується актом приймання-передачі від 31.05.2018 (а.с. 18-19). Між позивачем та відповідачем було укладено договір №40-3/45 від 25.07.2014 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 42-44). Згідно з розрахунком позивача, відповідач, не сплачував за надані йому житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, що станом на 18.07.2019 року становить 3 586,65 грн. (а.с. 10). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З позовної заяви вбачається, що відповідно до Акту приймання-передачі будинку № 40-Ж по вул. Драгоманова в м. Києві є виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів будинку. З травня 2017 року по травень 2018 відповідач отримував житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальними послугами, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачем не заявлялось. В підтвердження того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії наступних документів: Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт; договору №107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012; договору №2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01.10.2012; договору №03-6907 від 01.02.2014; договору № 21/13 про технічне обслуговування обладнання системи від 01.08.2013; договору №47 від 01.10.2012 (а.с. 47-171). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на те, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна зобов`язаний його утримувати. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, позивачем ставиться вимога про стягнення 639,35 грн. індексу інфляції та 185,98 грн. - 3% річних, яка підлягає задоволенню із таких правових підстав (а.с. 11). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 3 586, 65 грн., а також 639,35 грн. індексу інфляції та 185,98 грн. - 3% річних є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 921,00 грн. судового збору. З викладеного,

Outcome: approved