Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що їх спільне з відповідачем життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя, що призводить до постійних непорозумінь. З лютого 2017 року проживають окремо. Повідомила суд, що примирення між ними є неможливим. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1\\2 частини зі всіх видів доходу щомісяця та визначити місце проживання дитини разом з нею. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, зазначив, що не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина разом з матір'ю, щодо стягнення з нього аліментів, просив стягнути їх у розмірі ? частки від його доходів щомісячно. Третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, просили прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України та в інтересах дитини. Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, врахувавши думку третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року (а.с. 15). Від шлюбу сторони у справі [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] - [INFO] (а.с. 12). Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджувала, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем буде суперечити її та дитини інтересам. Відповідач у судовому засіданні визнав, що збереження їх шлюбу є недоцільним та не буде мати результату. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам позивача у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний судом. Позивач [PERSON], при зверненні до суду з позовом, також просила визначити місце проживання їх спільного з відповідачем малолітнього сина [PERSON] разом з нею, оскільки вона має стабільний дохід, постійне місце проживання, дитина є малолітньою, а тому потребує постійної уваги та догляду з боку матері, з приводу чого не заперечував відповідач, а Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації просила вирішити заявлений спір на розсуд суду. За правилами ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки або судом. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, а саме те, що відповідач [PERSON] не заперечував проти того, що їх малолітній син буде проживати разом з матір'ю за адресою - 03148, [ADDRESS], суд приходиться до висновку, що зазначена вимога підлягає задоволенню. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина, то вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивач визнала, що відповідач приймає участь в утриманні сина добровільно. Відповідач стверджував, що він має постійний та стабільний дохід, одна четверта частка якого буде достатньою для утримання сина з огляду на те, що він також буде нести витрати при спілкуванні з ним, а також у випадку настання непередбачуваних витрат, пов'язаних з його утриманням. Отже, з урахуванням усіх обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частини зі всіх видів його доходу на утримання дитини щомісяця, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2016 року і до повноліття сина, або ж зміни матеріального стану сторін. З огляду на висновки суду, що заявлені [PERSON] позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню, судові витрати за розгляд справи судом, від яких була звільнена позивач при зверненні до суду з позовом, необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial