Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

ТзОВ «ВІСЛЕНД» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованість за договорами позики від 27.04.2018 р. і від 09.08.2018 р. та інфляційні нарахування за прострочену суму заборгованості за договорами на загальну суму 12 416,40 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.04.2018 року між ТзОВ «ВІСЛЕНД» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання безпроцентної позики на суму 3000 грн. на лікування, які згідно умов договору відповідач зобов`язався повернути шляхом щомісячного внесення наступних сум: травень 2018р. - 1000,00 грн.; червень 2018р. - 1000,00 грн.; липень 2018р. - 1000,00 грн. Крім того, 09.08.2018 року між ТзОВ «ВІСЛЕНД» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання безпроцентної позики на суму 9000 грн. на лікування, які згідно умов договору відповідач зобов`язався повернути шляхом щомісячного внесення наступних сум: вересень 2018р. - 2250,00 грн.; жовтень 2018р. - 2250,00 грн.; листопад 2018р. - 2250,00 грн.; грудень 2018 р. - 2250,00 грн. Проте, у встановлений строк відповідач боргу не повернув, ухиляється від будь-яких зустрічей та перемовин. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договорами позики утворилась заборгованість, яка становить 12 416,40 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума основного боргу за договором позики від 27.04.2018 р., 280,50 грн. інфляційні збитки та 9000,00 грн. основного боргу за договором позики від 09.08.2018 р. і 135,90 грн. інфляційні збитки. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 07.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним, зазначив, що на даний час кошти відповідачем так і не повернуті, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про поважні причини неявки до суду та відзиву на позов не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 27.04.2018 року між позивачем ТзОВ «ВІСЛЕНД» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання безпроцентної позики на суму 3000 грн. на лікування, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути позику шляхом щомісячного внесення наступних сум: травень 2018р. - 1000,00 грн.; червень 2018р. - 1000,00 грн.; липень 2018р. - 1000,00 грн., що підтверджується вказаним договором, оригінал якого надала сторона позивача та який оглянуто судом. Крім того, 09.08.2018 року між ТзОВ «ВІСЛЕНД» та [PERSON] укладено договір про надання безпроцентної позики на суму 9000 грн. на лікування, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути позику шляхом щомісячного внесення наступних сум: вересень 2018р. - 2250,00 грн.; жовтень 2018р. - 2250,00 грн.; листопад 2018р. - 2250,00 грн.; грудень 2018 р. - 2250,00 грн., що підтверджується вказаним договором, оригінал якого надала сторона позивача та який оглянуто судом. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що у визначений договорами строк відповідач свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув. Згідно вимог ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст.625 ЦК України, а ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути окрім суми боргу інфляційні нарахування за весь час прострочення, які згідно здійсненого розрахунку в позовній заяві становлять: 280,50 грн. за договором позики від 27.04.2018 р. за період серпень 2018р. - лютий 2019 р. та 135,90 грн. за договором від 09.08.2018 р. за період з січня 2019р. по лютий 2019р. Із здійсненим розрахунком суд погоджується, оскільки такий є коректним. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, а також те, що докази повернення позивачу коштів відповідачем за договорами позики відсутні, як і відсутні докази неодержання відповідачем вказаних сум позики, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «Вісленд» заборгованість за договорами позики від 27.04.2018 р. та від 09.08.2018 р. та інфляційні нарахування за прострочену суму заборгованості за договорами на загальну суму 12416,40 грн

Outcome: approved