Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Сумська районна державна адміністрація звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачка є матір»ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачка після народження сина написала заяву про тимчасове влаштування дитини до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини у зв»язку із скрутним матеріальним становищем. З моменту влаштування до державного закладу дитини, відповідачка жодного разу не зверталася з питання повернення дитини в родину. Відповідачка сина не відвідувала, не цікавилася його станом здоров»я, не брала участі у його вихованні. Згідно актів обстеження відповідачка проживає у власній квартирі разом з сином [PERSON], 2002 року народження. За цією ж адресою зареєстрована, але не проживає її донька [PERSON]. На даний час донька проживає у бабусі та батька у смт. Краснопілля. Відповідачка вихованням та розвитком двох молодших дітей не займається. Сумська районна державна адміністрація просила постановити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей та стягнути аліменти на утримання дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не запересувала проти задоволення позову в частині позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], в іншій частині позов не визналда. Третя особа-[PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник Степанівської сільської ради Сумського району Сумської області як орган опіки та піклування , підтримав позовні вимоги. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. У відповідності з ст. 164, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка є матір»ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дітей( арк.с.6,9). 26.08.2014 року відповідачка написала заяву про тимчасове влаштування дитини до державного закладу терміном на 6 місяців( арк.с.10). 28.08.2014 року виконавчим комітетом Степанівської сільської ради було винесене рішення № 41 про тимчасове влаштування новонародженої дитини [PERSON] до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини( арк.с.12) Відповідно до повідомлення Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, протягом перебування [PERSON] в будинку дитини, мати дитини не відвідувала, станом здоров»я не цікавилася, участі у вихованні не брала( арк. с.17). За таких обставин суд вважає встановленим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], тому позов в цій частині підлягає у задоволенню. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], проведеного представниками Степанівської сільської ради, відповідачка проживає у власній квартирі разом з сином [PERSON], 2002 року народження, за цією ж адресою зареєстрована, але не проживає її донька [PERSON]. На даний час донька проживає у бабусі та батька у смт. Краснопілля( арк.с.14-16). Відповідно до характеристики наданої Степанівською сільською радою на [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно( арк. с.13). Донька [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] в смт. Краснопілля та має всі необхідні умови для проживання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, довідкою характеристикою( арк.с.20,21). Батько дитини [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання(арк.с.21). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності з ст. ст. 141, 161 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов*язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров*я та інші обставини, що мають істотне значення. З висновку служби у справах дітей Сумської районної держадміністрації від 11 березня 2015 року та висновку служби справах дітей Краснопільської районної держадміністрації від 21 березня 2015 року вбачається, що, служби у справах дітей вважають, що неповнолітню [PERSON] доцільно залишити на виховання батькові - [PERSON].( арк..с.31) Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що на даному етапі більш доцільне проживання дитини з батьком, оскільки саме в цьому випадку будуть враховані інтереси неповнолітньої дитини. При цьому суд виходить з того, що вразі задоволення позову не будуть ущемлені і права матері, відповідачки по справі, яка у відповідності з законом має рівне з позивачем право на спілкування з дітьми, участь у їх вихованні і утриманні, тощо. Що ж стосується вимог про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дочки [PERSON], то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення позову. Крім того, підлягає стягненню з відповідачки судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved