Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» мотивувало вимоги тим, що 24.04.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбав 1/50 частку торговельного комплексу та офісу, що розташовані по [ADDRESS], що складається з приміщень в будівлі «А»: І поверх - частина приміщення № 2(2-18), площею 21,3 кв.м. Відчужувана частка приміщення належала [PERSON] на підставі рішення Ленінського райсуду м. Вінниці № 2-7333/08 від 17.10.2008 року, яке 22.02.2012 року було скасоване Апеляційним судом Вінницької області. Разом з тим, право власності на приміщення торгівельно-офісного центру на підставі договору від 20.09.2006 року та відповідно до ст. 876 ЦК України повинно було належати ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», оскільки між цим товариством, як замовником, ТОВ «ВТФ «ДЛД» (генеральний підрядник), ТОВ «НБК» (субпідрядник) був укладений договір №20/09-001на будівництво торгівельно-офісного центру по вул. Воїнів - Інтернаціоналістів в м. Вінниці, з інженерними мережами та благоустроєм земельної ділянки, відповідно до проектно-кошторисної документації. Замовником було повністю профінансовано будівництво, але у зв'язку з тим, що підрядником - ТОВ «ВТФ «ДЛД» не були виконані умови договору, а зокрема, не були передані замовнику документи для оформлення права власності на об'єкт будівництва, крім того, об'єкт будувався на земельній ділянці, що знаходилась в оренді у [PERSON], на підставі договору про спільну пайову участь в реалізації інвестиційного проекту від 24.11.2005 року, про що не було відомо замовнику, рішенням суду за [PERSON] було визнано право власності, а за наслідками таких шахрайських дій порушена кримінальна справа. На підставі ст. 386 ЦК України, а також в зв'язку з тим, що [PERSON] відчужила приміщення, яке належало їй на праві власності на підставі скасованого в подальшому рішення суду, позивач просив визнати договір купівлі-продажу від 24.04.2009 року недійсним та витребувати у [PERSON] на користь ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» частку торгівельного комплексу та офісів, площею 21,3 кв.м. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2013 року було відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року рішення в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу скасоване, а справа передана на новий розгляд. В частині відмови в задоволені позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння рішення залишено без змін. В судовому засіданні представник позивача Ястремський О.Я. позов підтримав, пояснив, що договір купівлі-продажу від 24.04.2009 року порушує майнові права позивача на будівлю по [ADDRESS], оскільки компанією були повністю сплачені кошти на користь ТОВ ВТФ «ДЛД» на фінансування будівництва в сумі 3 976 000 грн. по договору від 20.09.2006 року, а ТОВ «ВТФ «ДЛД» свої зобов'язання по цьому договору не виконало. ТОВ «ВТФ «ДЛД» не передавало позивачу дозвіл на виконання будівельних робіт, проектно-технічну і кошторисну документацію, будівля до цих пір не прийнята в експлуатацію. Просив визнати договір купівлі-продажу недійсним, оскільки [PERSON] не мала права відчужувати об'єкт нерухомості. Представник відповідача [PERSON] не визнав позов, оскільки договір підряду від 26.09.2006 року не виконаний сторонами. Позивач, перерахувавши кошти на будівництво, не перевірив, чи розроблена проектно-кошторисна документація, чи отриманий дозвіл на початок будівельних робіт ТОВ «ВТФ «ДЛД», чи виділена земельна ділянка під будівництво. Право власності у позивача на цей об'єкт не виникло, тому і майнові права його не порушені. Крім того, позивач не є стороною договору купівлі-продажу і не назвав правову підставу для визнання його недійсним, тому позов є необґрунтованим. [PERSON] за цим договором є добросовісним набувачем. Представник КП «ВМБТІ» Тимощук Є.С. заперечив щодо позовних вимог і пояснив, що для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за рішенням суду про визнання права власності було не обов'язковим прийняття такого майна до експлуатації, а [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки жодних заборон на момент придбання ним 1/50 частки не було. Відповідачка [PERSON] та представник ТОВ «ВТФ «ДЛД» в судові засідання не з'являлись, заперечень, заяв про розгляд справи у їх відсутність не подавали, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Прокуратура м. Вінниці подала клопотання про відсутність підстав для участі у даній справі, оскільки жодним чином не порушуються права та інтереси прокуратури м. Вінниці, громадян або держави. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Скасовуючи рішення суду першої інстанції від 07.10.2013 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на те, що суд не перевірив умов договору від 20.09.2006 року і не з'ясував фактичні обставини справи, а тому при новому розгляді суд повинен урахувати це і залежно від установленого вирішити спір. Судом встановлено, що 20.09.2006 року між ТОВ «ВТФ «ДЛД» (генеральний підрядник), ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» (замовник) та ТОВ «НБК» (субпідрядник) укладено договір будівельного підряду № 20/09-001, предметом якого є будівництво торгівельно-офісного центру з інженерними мережами по вул. В.-Інтернаціоналістів в м. Вінниці та благоустроєм земельної ділянки за вказаною адресою, відповідно до проектно-кошторисної документації (а.с. 335-345 т. 1). 18.04.2008 року укладена додаткова угода, відповідно до якої сторони визначили, що загальна площа забудови становить 1136 кв.м., вартість будівництва - 3 976 000 грн. (а.с. 347 т. 1). Згідно з умовами цього договору генеральний підрядник зобов'язується, зокрема, забезпечити отримання дозволу на виготовлення проекту та відведення земельної ділянки під будівництво об'єкта, організувати розробку проектно-кошторисної документації, прийняти на себе всі обов'язки та права генеральної підрядної організації, надати замовнику документи, що підтверджують статус даної організації та легальне право на виконання будівельно-монтажних робіт, своїми та залученими силами виконати всі роботи у обсягах передбачених календарним планом, і здати роботи відповідно з проектною документацією, будівельними нормами і правилами, забезпечити юридичне супроводження будівництва об'єкта і по закінченню надати замовнику або іншим особам за їх поданням необхідні документи для подальшого оформлення права власності на відповідні частки об'єкту. Замовник зобов'язується, зокрема, сплатити генеральному підряднику вартість послуг та витрат з виконання ним зобов'язань згідно з договором, а по закінченню будівництва прийняти об'єкт від генерального підрядника за актом і забезпечити його заселення та експлуатацію. Із платіжних доручень, довідок про вартість виконаних підрядних робіт, актів приймання виконаних робіт вбачається, що ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» (замовник) виконало своє грошове зобов'язання за договором будівельного підряду, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва. Дані обставини також визнали представники сторін в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 875 ЦК України в редакції станом на 20.09.2006 року, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що фактично договір від 20.09.2009 року є невиконаним, оскільки у ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», як у замовника, та ТОВ «ВТФ «ДЛД» відсутні документи, що посвідчують право користування (власності) на земельну ділянку по [ADDRESS] з відповідним цільовим призначенням, відсутня затверджена проектно - кошторисна документація та дозвіл на початок будівельних робіт, докази, що підтверджують введення об'єкта в експлуатацію, а за таких обставин, майнові права щодо отримання в майбутньому у власність цього нерухомого майна у позивача не виникли. Суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 року. Так, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Крім того, ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» не виконало свої обов'язки щодо здійснення контролю за його виконанням іншими сторонами. Невиконання ТОВ «ВТФ «ДЛД» умов укладеного договору будівельного підряду свідчить про виникнення між сторонами цього договору спірних правовідносин, які не можуть бути врегульовані шляхом вирішення заявленого позову, а підлягають захисту в інший спосіб. Також в судовому засіданні було встановлено, що на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 31.08.2000 року № 1197 та на підставі укладеного договору оренди від 09.02.2001 року земельна ділянка по вул. В.-Інтернаціоналістів, площею 0,0526 га, перебувала в користуванні [PERSON] В зв'язку з відчуженням нерухомого майна, на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.12.2010 року № 70 укладено угоду про розірвання договору оренди і на даний час ділянка перебуває в оренді у власників приміщень по вул. В.-Інтернаціоналістів в м. Вінниці, в тому числі і [PERSON], відповідно до договору від 10.01.2012 року. Таким чином, на момент будівництва, ділянка перебувала в оренді [PERSON] Рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 17.10.2008 року за [PERSON] було визнано право власності на торгівельний комплекс по [ADDRESS], площею 1162,5 кв.м. У період чинності рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 17.10.2008 року, а саме 24.04.2009 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купив 1/50 частку торговельного комплексу по [ADDRESS] Право власності [PERSON] зареєстроване у відповідному реєстрі. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22.10.2012 року рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 17.10.2008 року скасоване та ухвалене нове рішення, яким відмовлено в позові [PERSON] про визнання права власності на торговельний комплекс та офіси по [ADDRESS] [PERSON] є добросовісним набувачем нерухомого майна за договором купівлі-продажу і є користувачем земельної ділянки на підставі договору, укладеного із Вінницькою міською радою. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 24.04.2009 року не порушує майнових прав ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», зокрема прав на збудоване майно в майбутньому, оскільки об'єкт збудований без дотримання вимог Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про архітектурну діяльність», Порядку проведення експертизи містобудівної документації, затвердженого постановою КМУ № 157 від 20.10.2000 року, які регулюють порядок розробки проектної документації, надання та оформлення дозвільної документації на проведення будівельних робіт», а за таких обставин договір не може бути визнаний недійсним. Також суд враховує, що позов пред'явлений про недійсність договору, стороною якого позивач не був, а свою заінтересованість в оспоренні цього договору він не довів (ст.ст. 10, 60 ЦПК України). При ухваленні даного рішення суд приймає до уваги роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а також загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності і розумності (ст. 3 ЦК України).

Outcome: dismissed