Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін ? 25 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, у якій просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2021 року (справа № 532/865/21, провадження 2-н/532/169/2021) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття; та визначити стягнення з нього, [PERSON] , аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/9 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначав, що він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , у якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір`ю (відповідачкою по справі). 26 квітня 2021 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області було видано судовий наказ (справа № 532/865/21, провадження 2-н/532/169/2021) про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Встановлену судом частку від його доходів, яка підлягає стягненню на користь відповідачки, позивач уважає завеликою, що призводить до фактичного збагачення відповідачки, оскільки дитина не потребує такого високого рівня витрат на її утримання. Окрім того, судом, що видав судовий наказ, не було враховано, що на утриманні позивача перебуває його матір, яка є інвалідом ІІІ групи, не працює, є пенсіонером за віком, отримає дохід 2200,00 грн щомісяця і більше підтримки від жодної особи не отримує. Сума, яку позивач витрачає щомісячно на утримання своєї непрацездатної матері складає близько 4 000 - 5 000 грн. Позивач зазначав, що має право на зменшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, оскільки у наказному провадженні платник аліментів позбавлений можливості доводити своє матеріальне становище, а суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог та по суті не враховується ч. 1 ст. 182 СК України. Вважав, що на даний час на нього покладено практично повне утримання дитини за наявності у нього інших утриманців, чим порушується принцип рівності батьків, які мають ділити витрати на дитину порівну, а також принцип розумності і справедливості. ? Відповідачка не визнала позовні вимоги, подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог зазначала, що вданий час із нею проживають та перебувають на її утриманні дві малолітні дитини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вона отримує мінімальну заробітну плату, окрім заробітної плати не має будь-яких інших видів заробітку; підприємницькою, викладацькою чи науковою діяльністю не займається; земельних ділянок чи інших об`єктів нерухомості у власності не має, доходів від передачі в оренду майна не отримує. На даний час вона не зверталася до суду із заявою про стягнення аліментів на другу дитину, [PERSON] , тому аліменти, які сплачує [PERSON] , фактично використовуються для забезпечення потреб двох дітей. Зазначала, що позивач не надав жодних доказів погіршення стану свого здоров`я чи матеріального становища, натомість надав довідку ТОВ Агрофірма «Добробут» від 24.05.2021 № 50, з якої вбачається зростання доходів позивача, що в свою чергу призводить до покращення його матеріального становища, а не погіршення. Жодних доказів на підтвердження матеріальної підтримки матері також не надав. Здоров`я матері позивача також не погіршувалося після видачі судового наказу, а такий стан її здоров`я існував на час розгляду справи про стягнення з позивача аліментів. Заяву про приєднання до договору банківського вкладу SAMDNWFD0073011181300 від 09.04.2021 не вважає належним доказом у даній справі, оскільки клієнтом банку і, відповідно, вкладником за даним договором є [PERSON] , а за умовами договору всі права на розпорядження сумою вкладу і нарахованими процентами за даним вкладом переходять від вкладника до [PERSON] тільки після 25.01.2034. До цього моменту вкладом розпоряджається сам позивач і, якщо він вимагатиме видати частину вкладу або закрити вклад, то зобов`язання банку за цим договором припиняться і вклад повернеться. Отже, їхня дочка зможе розпоряджатися коштами, які знаходяться на даному рахунку, лише після 25.01.2034, жодних гарантій того, що позивач буде продовжувати добровільно робити вклади та не скористається коштами з даного рахунку до 25.01.2034 - немає. Уважає, що пред`явлені до неї позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, недоведеними та задоволенню не підлягають. ? Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Охоцька Т.О., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Позивач у судовому засіданні пояснив, що не відмовляється від матеріального утримання своєї дитини, добровільно постійно перераховував відповідачці грошові кошти у приблизній сумі 5000,00 грн. Окрім того, відкрив на ім`я своєї дитини вкладний рахунок та два місяці вкладав на нього кошти по 3000,00 грн щомісяця, допоки відповідачка не звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу. Необхідність у зменшенні розміру аліментів обґрунтовував тим, що у березні 2021 року його було підвищено у посаді на роботі, внаслідок чого збільшився його посадовий оклад. ј частка від його заробітної плати на даний час складає приблизно 12000,00 грн щомісяця, що суперечить принципам справедливості та розумності, зважаючи на те, що окрім власної дитини від спільного шлюбу з відповідачкою, він утримує та всіляко допомагає своїй матері, яка є інвалідом, а також у нього є інша сім`я. Пояснив, що на щомісячне утримання (придбання харчів, дров, товарів першої необхідності, оплату різних послуг) матері, з якою проживає окремо, витрачає приблизно 3000,00 грн щомісяця. Допомогу матері надає з 2018 року. Погоджувався добровільно нести витрати на утримання малолітньої дитини у сумі 8000,00 грн щомісяця, що приблизно складає 1/9 частку від його заробітку (доходу), й саме до такого розміру просив зменшити розмір аліментів, що з нього стягується за судовим наказом. Представник позивача так само наполягала на тому, що розмір аліментів у розмірі 1/9 від усіх видів заробітку (доходів) позивача буде відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки 12000,00 грн - це надмірна сума аліментів. Утримання дитини, що полягає у забезпеченні харчуванням, лікуванням, придбанням одягу, засобів гігієни тощо, не потребує саме такої суми аліментів, зважаючи на те, що дитина не відвідує гуртки, секції, не має проблем зі здоров`ям тощо, та такі кошти фактично витрачаються відповідачем не на користь та утримання дитини. Фактично тільки позивач здійснює утримання дитини, а відповідачка зовсім не приймає фінансової участі в утриманні доньки, чим порушується принцип рівності батьків, який базується на тому, що обидва батьки повинні ділити витрати на дитину порівну, а тому аліменти мають бути рівнозначними сумі, яку витрачає той з батьків, з ким проживає дитина. Оскільки наказне провадження не враховує матеріальний стан боржника, то є усі підстави для зменшення розміру аліментів. ? Представник відповідача - адвокат Марченко В.В. та відповідач [PERSON] , у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Наполягали на тому, що матеріальний стан позивача покращився, а матеріальний стан відповідача є стабільно низький та складає приблизно 5000,00 грн щомісяця. Матір не є утриманцем відповідно до закону, й добровільне надання їй допомоги позивачем не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, встановленого судом у мінімальному розмірі. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали Ухвалою суду від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 03 серпня 2021 року. 03 серпня 2021 року ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 30 серпня 2021 року. Задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та викликано свідків [PERSON] та [PERSON] у судове засідання. Протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про приєднання доказів до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків та учасників справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин із посиланням на відповідні докази Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.02.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції у Полтавській області (а. с. 7, 143), яка на даний час є неповнолітньою та потребує утримання. Відповідно до довідки виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 22.06.2021 № 948 [PERSON] (донька, [INFO] ) та [PERSON] (донька, [INFO] ) зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 146). Судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.04.2021 у справі № 532/865/21 за заявою [PERSON] з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ набрав законної сили 26.04.2021. Позивач, не погодившись з розміром аліментів, визначеним судовим наказом, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 7 ст. 170 ЦПК України, звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Позивач опікується та надає допомогу, у тому числі фінансову, своїй матері - [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 122), яка має групу інвалідності третьої групи по зору (а.с. 124). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 711565 (а.с. 124) медико-соціальною експертною комісією надано висновок (п. 12) [PERSON] про умови та характер праці, а саме: протипоказана важка фізична праця, зорове навантаження, праця на висоті, верстатах, водієм, праця, пов`язана з можливістю пошкодження очей. Мати позивача [PERSON] перебуває на обліку у Кременчуцькому об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2200,00 грн щомісяця (а.с. 8), не працює. Позивач регулярно щомісяця здійснював перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки на утримання їх спільної неповнолітньої доньки у середньому розмірі 4000,00 грн у період з 23.05.2019 по 06.05.2021, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 78-121) та не заперечувалося відповідачкою. Окрім того, позивачем 09.04.2021 укладено договір банківського вкладу (а.с. 130-133), за умовами якого, починаючи з дати 25.01.2034 усі права на розпорядження сумою вкладу і нарахованими процентами за даним вкладом переходять від позивача (за договором - клієнт) до [PERSON] . До цього моменту вкладом розпоряджається клієнт (позивач). У цей же день позивачем здійснено поповнення вкладу на суму 3000,00 грн (а.с. 133). Позивач працює у ТОВ Агрофірма «Добробут» та отримує заробітну плату, розмір якої наведений у довідці ТОВ Агрофірма «Добробут» від 24.05.2021 № 50 (а.с. 77), у тому числі (суми до виплати): листопад 2020 року - 15889,94 грн; грудень 2020 року - 28620,00 грн; січень 2021 року - 26092,67 грн; лютий 2021 року - 11138,34 грн; березень 2021 року - 61574,92 грн; квітень 2021 року - 49215.10 грн. Відповідачка працює в Управлінні соціального захисту населення Кременчуцької районної державної адміністрації та середній розмір її заробітної плати на місяць становить 5532,08 грн (22128,32 грн : 4 = 5532,08), що встановлено з довідки Управління соціального захисту населення Кременчуцької РДА від 09.06.2021 № 06-1232 (а.с. 145). Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт надання допомоги їй з боку позивача, який є її рідним сином. Пояснила, що син постійно їй придбає ліки, допомагає по господарству та коштами; сума її щомісячного доходу складається з пенсійних виплат у розмірі 2200,00 грн, а також приблизно 17000,00 грн на рік за оренду земельної частки (паю); субсидію не отримує, проживає одна; сини проживають окремо; інший син [PERSON] матеріальної допомоги їй не надає, бо не має такої можливості. Свідок [PERSON] , що є сусідом матері позивача [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що дійсно позивач постійно опікується матір`ю, їй допомагає і фізично і матеріально, розраховується за отримані нею послуги по господарству. Також пояснив, що [PERSON] проживає разом з чоловіком («співмешканцем»). Інших матеріалів щодо зміни сімейного стану, погіршення (покращення) стану здоров`я сторін по справі, або ж їх матеріального становища, котрі впливають на утримання їхньої дитини, суду не подано, та судом під час судового розгляду справи не здобуто. Норми права, які застосовує суд, та мотиви суду Відповідно до частини другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2-3 ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ч. 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ч. 7 ст. 170 ЦПК України). Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, зокрема, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів; перебування на утриманні платника аліментів інших осіб, у тому числі непрацездатних батьків; або витрачання аліментів їх отримувачем не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що аліменти стягуються в недоцільно великому розмірі. Водночас, факт нецільового витрачання аліментів має бути доведений у встановленому законодавством порядком, у той же час установлення судом такого факту не може бути безумовною підставою для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушувало б права дитини. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.01.2019 за № 102/33073 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо. За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позивачем належними та достатніми доказами не підтверджено підстав для зменшення аліментів. Суд погоджується з доводами позивача в тій частині, що у наказному провадженні, видаючи судовий наказ суд не здійснює перевірку вимог стягувача та не враховує фактори, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, тому платник аліментів наділяється правом подати позов про зменшення аліментів, а суд вирішуючи справу про зменшення розміру аліментів має врахувати, у тому числі й ті обставини, що наведені у ст. 182 СК України. Разом з тим, посилання заявника на те, що на його утриманні перебуває мати, яка є непрацездатною внаслідок інвалідності, потребує його фінансової підтримки та допомоги, саме по собі не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів без підтвердження погіршення майнового стану платника аліментів та відсутності у нього фінансової можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 760/11934/16, а також у постанові від 17.05.2021 у справі № 552/3611/19 (у якій предметом спору було зменшення аліментів, встановлених судовим наказом), які суд у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосовує до спірних правовідносин у даній справі. Висновок суду за результатами розгляду справи Зібраними у справі доказами не підтверджується та обставина, що матеріальний стан позивача після присудження до стягнення з нього аліментів на малолітню дочку у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частки з усіх його видів доходів щомісячно змінився у бік погіршення, або ж істотно погіршився стан його здоров`я, чи змінився його сімейний стан тощо. Навпаки, під час судового розгляду справи було встановлено, що матеріальний стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти, у визначеному судовим наказом розмірі. Факт нецільового витрачання відповідачкою аліментів позивачем не доведено, та судом не встановлено. Доводи відповідачки про утримання нею фактично двох дітей за рахунок аліментів, що стягуються з позивача на одну дитину, суд не бере до уваги, оскільки предметом даного спору є зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача судовим наказом на утримання однієї дитини [PERSON] , а відповідачка не позбавлена права звернутися до суду з вимогами у наказному чи позовному провадженні про стягнення аліментів й на іншу дитину. Ствердження позивача про обов`язкове дотримання рівності (рівнозначності) витрат одного з батьків, з ким проживає дитина, та витрат на сплату аліментів іншим з батьків, який проживає окремо, не ґрунтується на нормах закону та основних принципах дотримання якнайкращих інтересів дитини, оскільки визначаючи розмір аліментів саме за таким принципом, суд мав би завжди призначати тим менший розмір аліментів, чим меншим є дохід того з батьків, з ким фактично проживає дитина. Надання позивачем добровільної допомоги, у тому числі фінансової, матері, яка має певні обмеження для працевлаштування внаслідок інвалідності, не свідчить, що його матір перебуває на повному його утриманні. Утримання осіб, у тому числі непрацездатних батьків, передбачає перебування особи (утриманця) на тривалому або постійному матеріальному або грошовому забезпеченні з боку інших осіб (у даному випадку повнолітнього сина - позивача), і ця допомога повинна бути основним джерелом для існування такої особи. Під час судового розгляду даної справи не було беззаперечно встановлено, що матеріальна допомога з боку позивача є єдиним та основним джерелом доходів його матері, оскільки остання отримує пенсію та плату за оренду земельної частки (паю), а також має іншого сина, який також має обов`язок з її утримання відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України. Відтак, суд не вбачає достатніх підстав для зменшення присудженого позивачеві до стягнення розміру аліментів на його дочку з 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до 1/9 частини такого заробітку (доходу). При цьому, суд також враховує матеріальний стан обох батьків, та вважає, що матеріальний стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти у встановленому судовим наказом розмірі, й відсутні істотні перешкоди для сплати аліментів у розмірі однієї четвертої доходу для забезпечення належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed