Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-702/1107/2008, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит для придбання нерухомого майна у розмірі 20 000 доларів США на строк до 19 серпня 2033 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів відповідач зобов'язався сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] Банк як кредитор виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором в повному обсязі, а відповідач порушив свої зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.06.2014р. складає: 17891,41 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 4531,39 доларів США - заборгованість по процентам; 956 747,24 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором. У судове засідання представник позивача за довіреністю Нечитайленко Л.О. не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, і у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с. 101). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 103 газети «Слобідський край» від 16 липня 2015 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 103). За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 20.08.2008р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та позичальником - [PERSON] укладений кредитний договір № ML-702/1107/2008 (а.с. 6-10). 30.06.2009р. державним реєстратором Голосіївської районної державної адміністрації у м. Києві проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». 29.04.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1. якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду (а.с. 17-23). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, до позивача перейшли усі права банку щодо права вимоги до відповідача з виконання зобов'язання за кредитним договором, а отже, саме на користь позивача має бути стягнена заборгованість, що існує у відповідача. Пунктом 1.1. частини № 2 кредитного договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині № 1 кредитного договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до пункту 1.4. частини № 2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором. Згідно із пунктом 1.5. частини № 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів (а.с. 11-16), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором. У відповідності до п. 3 частини 1 кредитного договору, сторони кредитного договору визначили відсоткову ставку як FILD+5,25% відсотків річних, де FILD - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб гривні, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FILD (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку) може змінюватись. Пунктом 1.7.2. договору встановлено, що банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом і дебітування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього Договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором. На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок відповідача банк перерахував на точний рахунок відповідача № [NUMBER] кредитні кошти у загальному розмірі 20 000,00 доларів США (а.с. 30, 53). Таким чином, за вказаним договором відповідач отримав від позивача кредитні кошти у розмірі 20 000,00 доларів США на строк до 19.08.2033р., отже, банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені договором. Згідно п. 1.4. частини 2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п. 3 ч. 1 кредитного договору, для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі FILD +5,25%. Згідно п. 3.1.1. ч. 2 ст. 3 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, яка сплачується і додатково до прострочених сум. Проте, відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 11.06.2014р. становить: -суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 891,41 доларів США, що еквівалентно 209 150, 58 грн., -процентів у розмірі 4 531,39 доларів США, що еквівалентно 52 971,94 грн.; -нарахованої пені у розмірі 956 747,24 грн. (а.с. 29) Враховуючи допущені відповідачами порушення, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.9 кредитного договору пред'явив відповідачу вимогу про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі - повне повернення кредиту, сплату нарахованих за користування кредитом, відсотків, сплату пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань. Проте, відповідач умови договору не виконав, зокрема не виконується графік платежів, порушується порядок та отроки сплати відсотків, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язання визнається правовідношенням, на підставі якого одна сторона - боржник зобов'язується здійснити на користь другої сторони - кредитора певні дії або триматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань. Як встановлено ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до п. 1.9. кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником чи/та майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. Внаслідок тривалого та систематичного невиконання відповідачем його зобов'язань за кредитним договором банк направив відповідачу вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в порядку, передбаченому п. 1.9 кредитного договору, однак відповідач жодної відповіді на вимогу не надав, заборгованість, що утворилася за договором, до цього часу не сплатив (а.с. 42-46). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки позичальник порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що встановлені кредитним договором, банк вимагає погашення заборгованості за кредитом та відсотками, і пеню. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України, в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором. За таких обставин, заборгованість по відсоткам за користування кредитом позивачем нарахована обґрунтовано. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо це значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З заявлених позовних вимог вбачається, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та відсоткам. З огляду на вищевикладене суд вбачає підстави для зменшення розміру суми пені за прострочення виконання за кредитним договором і вважає обґрунтованим стягнення з відповідача за кредитним договором пені у розмірі, що дорівнює розміру процентів. На думку суду, стягнення пені у такому розмірі не перевищуватиме розміру збитків, завданих позивачу невчасним виконанням зобов'язання, а також відповідатиме закріпленому статтею 3 ЦК України принципу справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial