Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] 12 березня 2008 року було укладено кредитний договір № ML-В00/049/2008, а 02 липня 2008 року між ними було укладено кредитний договір № СМ-SМЕВ00/270/2008. В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № ML-В00/049/2008 від 12.03.2008 року та по кредитному договору № СМ-SМЕВ00/270/2008 від 02.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] були укладені: договір іпотеки № PML-В00/049/2008, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нідзельською І.Є. 13 березня 2008 року, реєстровий № 572, та договір наступної іпотеки № PM-SМЕВ00/270/2008, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нідзельською І.Є. 02 липня 2008 року, реєстровий № 1519. Відповідно до умов договорів іпотеки предметом іпотеки є: будівля громадського харчування, загальною площею 474,3 кв.м., що знаходиться заадресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 липня 2008 року (справа № 2-5446/08), зареєстрованого КП «ВООБТІ» 15 серпня 2008 року в реєстровій книзі № 6 за реєстровим № 954, і земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 08.01.2009 року. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10 грудня 2010 року та договору відступлення прав вимоги № б/н від 10 грудня 2010 року, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами та договорами іпотеки. Згідно витягів з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Інформації з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна» від 23.01.2017 року встановлено, що Вишенським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, на сьогоднішній день перейменований на Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,46046652 від 28.12.2015 року, реєстраційний номер обтяження 12813379 (спеціальний розділ); постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,46329881 від 11.12.2015 року, реєстраційний номер обтяження 12484990 (спеціальний розділ) тапостановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,44112478 від 09.12.2014 року, реєстраційний номер обтяження 7997631 (спеціальний розділ), накладено арешт на будівлю громадського харчування, загальною площею 474,3 кв.м та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] і є іпотекою ТОВ «ОТП Факторинг Україна». ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заперечує проти накладення арештів на вищевказане іпотечне майно, оскільки воно відповідно до вищевказаних договорів іпотеки є предметом іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML-В00/049/2008 від 12 березня 2008 року та кредитним договором № СМ-SМЕВ00/270/2008 від 02 липня 2008 року. Таким чином, накладення арешту та подальше проведення стягнення ВДВС на вищевказане нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є безпідставним. Оскільки на даний час на виконанні в Державній виконавчій службі відсутні виконавчі документи про стягнення боргу або звернення стягнення на предмет іпотеки відносно [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» то арештоване іпотечне майно не може бути реалізоване за іншими виконавчими документами, в т.ч. за постановою про стягнення виконавчого збору на користь держави. В зв'язку з наданням згоди боржнику [PERSON] на добровільний продаж предметів іпотеки з наступним направленням даних коштів на погашення заборгованості по кредитним зобов'язанням є необхідність у знятті арешту з вищезазначеного майна. За вказаних вище обставин позивач просить задовольнити позов. В судове засідання 17.05.2017 року учасники судового розгляду справи не з'явились. Представник позивача за довіреністю Марейчик Н.О. попередньо на електронну адресу суду надіслала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника позивача, в поданій заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,за довіреністю Микитюк М.О. попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судові засідання, які були призначені на 19.04.2017 року та 17.05.2017 року відповідач не з'явилась без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась судом завчасно та належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність на адресу суду не надходило. З огляду на зазначене вище, за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку представника позивача та представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, викладені ними у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-В00/049/2008, що підтверджується копією вказаного договору з додатками до нього (а.с. 6, 7-20). 02 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SМЕВ00/270/2008, що підтверджується копією вказаного договору з додатками до нього (а.с. 21, 22-36). В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № ML-В00/049/2008 від 12.03.2008 року та по кредитному договору № СМ-SМЕВ00/270/2008 від 02.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] були укладені: договір іпотеки № PML-В00/049/2008, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нідзельською І.Є. 13 березня 2008 року, реєстровий № 572, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 37-38) та договір наступної іпотеки № PM-SМЕВ00/270/2008, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нідзельською І.Є. 02 липня 2008 року, реєстровий № 1519, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 39-40). Відповідно до умов договорів іпотеки предметом іпотеки є: будівля громадського харчування, загальною площею 474,3 кв.м., що знаходиться заадресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 липня 2008 року (справа № 2-5446/08), зареєстрованого КП «ВООБТІ» 15 серпня 2008 року в реєстровій книзі № 6 за реєстровим № 954, і земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 08.01.2009 року (а.с. 37-38, 39-40, 41-42, 43, 44-45, 46-48, 49, 50-51). Частиною 1 статті 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10 грудня 2010 року та договору відступлення прав вимоги № б/н від 10 грудня 2010 року, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами та договорами іпотеки (а.с. 52-58, 59-61, 62-66). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами та договорами іпотеки. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 23.01.2017 року встановлено, що Вишенським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, на сьогоднішній день перейменований на Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер46046652 від 28.12.2015 року, реєстраційний номер обтяження 12813379 (спеціальний розділ); постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер46329881 від 11.12.2015 року, реєстраційний номер обтяження 12484990 (спеціальний розділ) тапостановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуженнясерія та номер 44112478 від 09.12.2014 року, реєстраційний номер обтяження 7997631 (спеціальний розділ), накладено арешт на будівлю громадського харчування, загальною площею 474,3 кв.м та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] і є іпотекою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 67-86). Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) та п. 5.3.4. Інструкції «Про проведення виконавчих дій» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Частиною 1 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заперечує проти накладення арештів на вищевказане іпотечне майно, оскільки воно відповідно до вищевказаних договорів іпотеки є предметом іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML-В00/049/2008 від 12 березня 2008 року та кредитним договором № СМ-SМЕВ00/270/2008 від 02 липня 2008 року. Таким чином, накладення арешту та подальше проведення стягнення ВДВС на вищевказане нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є безпідставним. Оскільки на даний час на виконанні в Державній виконавчій службі відсутні виконавчі документи про стягнення боргу або звернення стягнення на предмет іпотеки відносно [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» то арештоване іпотечне майно не може бути реалізоване за іншими виконавчими документами, в т.ч. за постановою про стягнення виконавчого збору на користь держави. Згідно позовної заяви, позивачем була надана згода боржнику [PERSON] на добровільний продаж предметів іпотеки з наступним направленням даних коштів на погашення заборгованості по кредитним зобов'язанням. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд вважає позов законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим він підлягає задоволенню. Частиною 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Крім того, за заявою представника позивача, суд вважає за необхідне залишити за позивачем судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved