Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Судом з власної ініціативи поставлено на обговорення учасників провадження питання щодо ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі, виходячи з того, що в мотивувальній частині рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2020 року у справі №184/4164/14-ц судом було здійснено оцінку заявлених позивачем до стягнення з солідарних боржників 12221, 71 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту, проте, судом не ухвалено рішення в цій частині. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти ухвалення додаткового рішення по справі не заперечувала. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, враховуючи наступне. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За змістом ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Під час судового засідання судом на підставі пояснень учасників та досліджених матеріалів справи встановлено та відображено у відповідному рішенні суду, що згідно з п. 8.1 кредитного договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст.\~610, п. 3 ч. 1 ст.\~611 ЦК України). Неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання\~(ч.1\~ст.549 ЦК України). Пенею є - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.2 та 3 цієї статті). Таким чином, неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц та у постанові Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №753/22443/15-ц. Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги те, що 15.05.2015 р. на підставі заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем було заявлено до стягнення 12221,71 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, розрахунок якої проведений за період з 14.11.2014 по 13.05.2015 р. (т.1, а/с 147-150), суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача лише в частині стягнення пені за період з 14.11.2014 по 19.12.2014 (дату звернення до суду) у загальному розмірі 1207 грн. 00 коп. (535,56 грн. пені за період з 14.11.2014 по 30.11.2014 + 671,44 пені за період з01.12.2014 по 19.12.2014). При цьому розрахунок пені суд здійснює за формулою: сума боргу * подвійну облікову ставки НБУ, що діяла в період прострочення 28% / 100% /365 днів * 36 днів несвоєчасного виконання. Проте, в резолютивній частині рішення від 24.01.2020 року судом не ухвалено рішення стосовно вимог позивача щодо стягнення пені. При цьому, суд виходить із того, що учасниками провадження надавалися щодо зазначеної позовної вимоги до суду докази та пояснення, виконавче провадження у справі на даний час не розпочато. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в частині заборгованості за пенею у сумі 9,00 грн. (1207,00 х 1719,06 : 229 101,59), по 3,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved