Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким зняти арешти та розшуки з належного [PERSON] (дівоче прізвище - «Яковлева») транспортного засобу марки Маzda, модель 3, рік випуску 2007, державний номер [NUMBER], накладені на підставі: Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №29428247 від 19 жовтня 2011 року, винесеної другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зареєстрованої 24 жовтня 2011 року, о 14.48.14 за №11756877, реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України; Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №35595971, від 10 грудня 2012 року, винесеної другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; розшук, оголошений другим Київським ВДВС ОМУЮ (вих. № 09.3-8165 від 14 жовтня 2013 року), інформацію щодо розшуку внесено УПД ГУНП України в Одеській області (ВОРВАМТ УДАІ МВС України в Одеській області); Постанови про розшук майна боржника, ВП №46452165 від 24 квітня 2015 року, винесеної другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, (вих. № 09.3-4114 від 13 травня 2015 року), інформацію щодо розшуку внесено УПД ГУНП України в Одеській області (ВОРВАМТ УДАІ МВС України в Одеській області). При цьому позивач посилається на те, 10 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який на теперішній час змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11181237000 про надання останній кредиту на суму 21240,00 доларів США, строком до 10 липня 2014 року, зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами. Також, відповідно до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181237000 від 10 липня 2007 року, у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань у повному обсязі за договором відповідачка передала в заставу, а кредитор прийняв транспортний засіб марки Mazda, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ легковий сєдан, номера агрегатів: шасі JM7BK326571316946, двигун 1598, державний номер [NUMBER]. 07 квітня 2011 року, відповідачка [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] та змінила прізвище на «Шапоренко». Відповідачка порушила свої обов'язки, зазначені у кредитному договорі, на підставі цього кредитор вимушений був звернутися до суду. 08 жовтня 2013 року Київським районним судом м.Одеси, було винесено заочне рішення по справі №520/9772/13-ц, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11181237000 від 10 липня 2007 року в розмірі 1524,15 доларів США, що еквівалентно 12182 (дванадцять тисяч сто вісімдесят дві) гривень 53 копійки. Рішення набрало законної сили 21 жовтня 2013 року та були отримані виконавчі листі від 03 квітня 2014 року, які на теперішній час не подавались на виконання до уповноваженої виконавчої служби. Згодом, відповідно до договору факторингу №26 від 21 вересня 2015 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанком» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до останнього перейшли всі права вимоги по Кредитному договору №11181237000 від 10 липня 2007 року. У державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжувач ПАТ «УкрСиббанк» також змінений на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Після переходу прав вимоги до позивача було з'ясовано, що окрім приватних обтяжень на предмет застави згідно вищезазначеного кредитного договору, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, та інших реєстрах уповноважених органів, зазначені публічні обтяження, а саме: арешт на все рухоме майно, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №29428247, 19 жовтня 2011 року, другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; арешт на все рухоме майно, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №35595971, 10 грудня 2012 року, другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; розшук, оголошений другим Київським ВДВС ОМУЮ (вих. № 09.3-8165 від 14 жовтня 2013 року), інформацію щодо розшуку внесено УПД ГУНП України в Одеській області (ВОРВАМТ УДАІМВС України в Одеській області); розшук, оголошений другим Київським ВДВС ОМУЮ, постанова про розшук майна боржника ВП № 46452165 від 24 квітня 2015 року (вих. № 09.3-4114 від 13 травня 2015 рку), інформацію щодо розшуку внесено УПД ГУНП України в Одеській області (ВОРВАМТ УДАІ МВС України в Одеській області). Наявність вищевказаних арештів позбавляє можливості позивача задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, надала до суду електронне повідомлення №2 від 06 лютого 2017 року про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа: представник Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який на теперішній час змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181237000 про надання останній кредиту на суму 21240,00 доларів США, строком до 10 липня 2014 року, зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами. Також, відповідно до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11181237000 від 10 липня 2007 року, у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань у повному обсязі за договором відповідачка передала в заставу, а кредитор прийняв транспортний засіб марки Mazda, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ легковий сєдан, номера агрегатів: шасі JM7BK326571316946, двигун 1598, державний номер [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2011 року відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Шапоренко» (актовий запис №281 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 07 квітня 2011 року). У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору позичальником, кредитор вимушений був звернутися до суду та 08 жовтня 2013 року Київським районним судом м.Одеси, було ухвалено заочне рішення по справі №520/9772/13-ц, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11181237000 від 10 липня 2007 року в розмірі 1524,15 доларів США, що еквівалентно 12182 (дванадцять тисяч сто вісімдесят дві) гривень 53 копійки. Рішення набрало законної сили 21 жовтня 2013 року. Згідно п.8.1. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, звернення стягнення на предмет застави здійснюється Банком у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за цим Договором та/або Кредитним договором. Згідно п. 8.2 цього ж розділу, звернення стягнення на предмет застави здійснюється, у тому числі, на підставі рішення суду. Відповідно договору факторингу №26 від 21 вересня 2015 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанком» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до останнього перейшли всі права вимоги по Кредитному договору №11181237000 від 10 липня 2007 року. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжувач ПАТ «УкрСиббанк» змінений на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Витяг №50236701 від 01 вересня 2016 року). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо обтяжував відступив іншій особі права за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа набуває всі відступленні права стосовно предмета обтяження, включаючи пріоритет за умови, що відомості про заміну обтяжувача були внесені до Державного реєстру протягом пяти днів із дня відступлення прав. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Однак, після переходу прав вимоги до позивача було з'ясовано, що окрім приватних обтяжень на предмет застави згідно вищезазначеного кредитного договору, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, та інших реєстрах уповноважених органів, зазначені публічні обтяження, а саме: арешт на все рухоме майно, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №29428247 19 жовтня 2011 року другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; арешт на все рухоме майно, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №35595971 10 грудня 2012 року другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; розшук, оголошений другим Київським ВДВС ОМУЮ (вих. № 09.3-8165 від 14 жовтня 2013 року), інформацію щодо розшуку внесено УПД ГУНП України в Одеській області (ВОРВАМТ УДАІМВС України в Одеській області); розшук, оголошений другим Київським ВДВС ОМУЮ, постанова про розшук майна боржника ВП № 46452165 від 24 квітня 2015 року (вих. № 09.3-4114 від 13 травня 2015 рку), інформацію щодо розшуку внесено УПД ГУНП України в Одеській області (ВОРВАМТ УДАІ МВС України в Одеській області). Наявність зазначених постанов перешкоджає позивачу реалізувати своє право на задоволення своїх вимог, шляхом реалізації предмета застави в рахунок погашення заборгованості за кредитом. У відповідності зі ст. 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved