Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Сторони перебували в шлюбі з 05.08.2000р., шлюб зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис № 387. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що він в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Відповідач працює, має постійний заробіток, задовільний стан здоров`я, не має інших утриманців, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засідання пояснила, що відповідач добровільно надає кошти на утримання доньки в розмірі 200 грн. щомісяця, однак цих коштів недостатньо для належного утримання дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він щомісяця надсилає позивачці гроші на утримання доньки [PERSON], що підтверджується платіжними чеками. Ним було сплачено 450 грн. в фонд школи за вікна та 180 грн. в фонд класу за учбовий 2014-2015р. де навчається його дочка. За необхідності він купує їй одяг, черевики, готує до наступного навчального року, надає матеріальну допомогу на лікування дочки. В теперішній час він не працює, однак не відмовляється від утримання дочки. Заперечує проти стягнення аліментів, оскільки надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина сторін [PERSON], [INFO] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Доводи відповідача, що дитина не знаходиться на утриманні позивача безпідставні, оскільки на літні місяці, для оздоровлення та відпочинку дитини, позивач направила її до своїх родичів. Крім того, відповідач надсилав позивачу грошові кошти на утримання дитини, тобто не заперечував той факт, що вона перебуває у неї на утриманні. Відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджено квитанціями, по 250 грн. щомісячно. Крім того, ним сплачувалися кошти в фонд школи в сумі 450 грн. та в фонд класу в сумі 180 грн. за минулий учбовий рік. Однак, суд вважає, що цієї допомоги не достатньо для належного утримання дитини. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дочки, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховує матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, який не працює, ніяких інших стягнень з нього не проводиться і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується виплат на лікування дитини, то вони стягуються та сплачуються окремо від аліментів. Питання про визначення місця проживання дитини вирішується в іншому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved