Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом до до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Регіональний сервісний центр МВС України у м. Києві, [PERSON], ТОВ «Новатон» про визнання права власності на автомобіль. Мотивуючи свої вимоги тим, що 22.10.2013 року за умовами договору укладеного між ним та ТОВ «ТОВ Атлант-М Дніпровська набережна» ним придбано за 317 910 грн. 81 коп. у власність автомобіль «Вольксваген», що підтверджується технічним паспортном на автомобіль зареєстрованим 24.10.2013 року на ТОВ «Порше Лізинг Україна», державний номерний знак [NUMBER]. Вподальшому цей автомобіль був переданий 25.10.2013 року у лізинг ТОВ «Новатон» згідно договору про фінансовий лізинг. Заяввою від 19.03.2015 року ТОВ «Новатон» повідомило про те, що автомобіль зник разом з його працівником [PERSON], відносно якого порушено кримінальне провадження. Після вказаних подій стало відомо, що автомобіль неодноразово незаконно було знято з реєстрації та зареєстровано на ряд інших осіб, останньо відомим власником є [PERSON] На даний автомобіль накладено арешт слідчим й останній знаходиться на території зберігання як речовий доказ. Вважає, що автомобіль незаконно вибов з його володіння, а тому просить визнати за ним право власності. В судовому засіданні представник позивача Поліщук А.Л., діючий на підставі довіреності від 19 липня 2015 року (а.с.30), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. В судовому азсіданні представник відповідача [PERSON], [PERSON], діючий на підставі довіреності від 11 жовтня 2016 року (а.с.64), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог й невірно обраного способу захисту порушеного права. Інші відповідачі та преті особи в судове засідання повторно не з»явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за їх відсутності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у їх задоволенні із підстав неправильно обраного способу захисту порушеного права. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Проте, в межах обраного способу захисту порушеного права порушення прав позивача судом не встановлено. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач набув права власності на автомобіль, проте останній у незаконних спосіб вибув з його володіння, останнім власником його є [PERSON], який набув його згідно договору купівлі-продажу від [PERSON] (а.с.93). При цьому позивачем обраний спосіб захисту - визнання права власності. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, за положенням якої суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, судом запропоновано позивачу уточнити зміст вимог, визначитися, чи правильно ним обраний спосіб захисту порушеного права, проте останній наполягав на розгляді справи в редакції його вимог й підтвердив правильність обраного способу порішеного права. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права - є підставою для відмови у задоволенні позову, що передбачено загальними принципами захисту цивільних прав та інтересів, визначених ст. 16 ЦК України. На підставі вищевикладеного, ст. 16 ЦК України,

Outcome: dismissed