Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн», (далі - позивач, ТОВ «Партнер Дістрібьюшн»), звернувся до суду з позовом до [PERSON] , (далі - відповідач, [PERSON] ), в обґрунтування якого посилався на те, що 19.08.2020 року між ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» та [PERSON] був укладений договір про надання позики, відповідно до якого позивач передає відповідачу тимчасово у власність грошові кошти в розмірі 77361,67 грн., а відповідач зобов`язувався повернути позивачу отримані ним кошти в повному розмірі в до 29.12.2020 року згідно графіку, зазначеного в п. 4.1. договору. Зобов`язання відповідача додатково підтверджуються його власноручною розпискою, в якій помилково зазначена сума 75000,00 грн., а вірною необхідно вважати суму, вказану у договорі, а саме 77361,67 грн. Крім того, п. 5.1. Договору передбачена відповідальність відповідача за прострочення виконання зобов`язання у вигляді штрафу у розмірі 30% річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки повернення позики. Станом на день звернення до суду борг в розмірі 77361,67 грн. відповідач позивачу так і не повернув, а вимога про погашення боргу, надіслана на адресу [PERSON] так і залишилась без задоволення. Станом на 23.11.2020 року відповідачем протерміновано в оплаті 87 днів, а відтак сума штрафу відповідно до п. 5.1. Договору становить 5516,8 грн., розрахована за формулою 77361,67х30%х87:366, де 77361,67 грн. сума боргу, 30% річних штрафу, 87-кількість прострочених днів, 366 - кількість днів у році. Враховуючи наведене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №100 від 19.08.2020 року в розмірі 82878,5 грн., яка складається з наступного: основний борг за договором позики - 77361,67 грн., штраф 30% річних - 5516,8 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. 01.12.2020 року ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» звернулось з вказаним позовом до Суворовського районного суду міста Одеси. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 22.12.2020 року вирішено передати цивільну справу №523/18502/20 за позовом ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області, яка надійшла до Макарівського районного суду 02.02.2021 року. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 року дана справа передана на розгляд судді Макарівського районного суду Тандира О.В. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви за ухвалою Макарівського районного суд від 04.02.2021 року, ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 01.03.2021 року позов ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали суду від 01.03.2021 року та позовна заява з додатками, надіслані відповідачу [PERSON] за адресою реєстрації (а.с. 47, 51), повернулись до суду без вручення (поштове відправлення №0800105243797, а.с. 53) з відміткою пошти «адресат відсутній», а тому згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України особа вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тобто 19.03.2021 року. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду будь-яких клопотань та відзиву на позовну заяву не подав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено наступне. 19.08.2020 року між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником, був укладений договір позики №100 (далі - договір, а.с. 34), за умовами п. 1.1. та п. 2.1. якого позивач передає позичальнику грошові кошти 77361,67 грн. (сімдесят сім тисяч триста шістдесят одна гривня 67 коп.). Відповідно до п. 3.1 договору позика надається в строк до 29.12.2020 року. Пунктом 3.2. передбачено, що днем надання позики є дата укладення Договору. Позика надається в готівковій формі (п. 3.3. договору) Відповідно до п. 3.4. договору позичальник зобов`язаний видати розписку в отриманні грошових коштів у разі перерахунку коштів в готівковому вигляді. Позичальник відповідно до п. 4.1. зобов`язувався повернути позику в повному розмірі за цим договором рівними частинами по 15472,33 грн.: 28.08.2020 року, 28.09.2020 року, 28.10.2020 року, 28.11.2020 року, 28.12.2020 року - останній платіж. Пунктом 5.1. Договору передбачена відповідальність відповідача за прострочення повернення позики (її частини) у строки зазначені у п. 4.1. договору, у вигляді штрафу у розмірі 30% річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки повернення позики. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що свої зобов`язання за договором він виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмір передбаченому у договорі, що підтверджується власноручною розпискою відповідача (а.с. 35, 37), в якій помилково зазначена сума 75000,00 грн., а вірною необхідно вважати суму, вказану у договорі, а саме 77361,67 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, не здійснив жодної оплати, внаслідок чого має перед позивачем заборгованість у розмірі 82878,5 грн., яка складається з наступного: основний борг за договором позики - 77361,67 грн., штраф 30% річних - 5516,8 грн., (розрахунок позивача, а.с. 5). Вимога про погашення боргу, надіслана позивачем на адресу [PERSON] (а.с. 36) так і залишилась без задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, відповідно до п. 3.3. та п. 3.4. договору позики №100 від 19.08.2020 року позика надається в готівковій формі при цьому позичальник зобов`язаний видати розписку в отриманні грошових коштів у разі перерахунку коштів в готівковому вигляді. Як вбачається із наданої позивачем на підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів, копії власноручної розписки [PERSON] від 19.08.2020 року (а.с. 35), останній зобов`язався повернути отриманні ним кошти в сумі саме 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. На підтвердження ж своїх доводів у позові про те, що у згаданій розписці помилково зазначена сума 75000,00 грн., а вірною необхідно вважати суму, вказану у договорі, а саме 77361,67 грн., позивачем не надано жодного доказу, і є лише його припущенням. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної суми боргу за договором позики саме в розмірі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн., що підтверджується розпискою відповідача про отримання коштів. Доказів повернення зазначеної суми позики відповідачем суду не надано. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Так, відповідно до п. 5.1. договору позики №100 від 19.08.2020 року передбачена відповідальність відповідача за прострочення повернення позики (її частини) у строки зазначені у п. 4.1. договору, у вигляді штрафу у розмірі 30% річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки повернення позики. Згідно розрахунку позивача (а.с. 5) розмір штрафу станом на 23.11.2020 року становить 5516,8 грн., розрахований за формулою 77361,67х30%х87:366, де 77361,67 грн. сума боргу, 30% річних штрафу, 87-кількість прострочених днів, 366 - кількість днів у році. За змістом ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як вбачається з розрахунку позивача, сума штрафу розрахована ним станом на 23.11.2020 року та нарахований на всю суму позики (77361,67 грн.), тоді як станом на 23.11.2020 року відповідачем сума невиконаного зобов`язання становить 46416,99 грн. (сума невиконаного зобов`язання за три місяці 28.08.2020 року, 28.09.2020 року та 28.10.2020 року по 15472,33 грн. за кожен місяць згідно графіку п. 4.1. Договору), а тому розрахунок позивача суд не приймає до уваги. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3309,99 грн., за період з 29.08.2020 року по 23.11.2020 року (87 днів) та 30% річних штрафу за формулою: (штраф)=(сума боргу)х(ставка 30%)/100%/365 днів х (кількість днів). Враховуючи наведе, позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 78309,99 грн., яка складається з: 75000,00 грн. - основна сума боргу; 3309,99 грн. - штраф. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 2102 грн., сплаченого судового збору (а.с. 1). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial