overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2013 року. У шлюбі сторони дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не має до [PERSON] моральних чи матеріальних притензій (а.с. 4). Відповідач позов визнав та просив суд розглянути справу у його відсутності (а.с. 10). Із позовної заяви слідує, що сторони бажають припинити подружні стосунки через несумісність характерів, в результаті чого уже майже два роки проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не піклуються один про одного. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 29 червня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Підтримання та визнання позову сторонами, на думку суду, свідчить про байдужість подружжя до існування їх шлюбу. З огляду на це, обставину, що сторони майже два роки проживають окремо, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2016 року, спільних дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 10 січня 2018 року звернулася до суду. Ухвалою суду від 16 січня 2018 року (а.с. 9) справу призначено до розгляду у підготовче засідання. Сторони у підготовче засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог і їх визнання, відповідно (а.с. 11, 14). Такі заяви відповідають ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а тому суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із повторно виданого свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) слідує, що сторони з 29 червня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та суді обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу обставиною, що фактично подружні стосунки припинені. Відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить вимогам закону і не порушує будь-чиї права чи інтереси. Сторони не мають спільних дітей. За таких обставин, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 березня 2011 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області зроблено актовий запис №243. Мають сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки припинені з грудня 2011 року. Спору про майно немає, досягнута угода про виховання та утримання дитини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснивши, що сім'я розпалась остаточно з грудня 2011 року і зберегти її неможливо. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву про визнання позову, справу просить розглядати у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 березня 2011 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області зроблено актовий запис №243. Мають сина [PERSON] [INFO]. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 1989 року. Позивачка у квітні 2016р. звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності та що тривалий час вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, чому їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя у позивачки з відповідачем не склалося, з травня 2015р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, з травня 2015р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення представника позивачки і відповідача, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з травня 2015 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 1992 року, в період якого придбали будинковолодіння на [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га за цією ж адресою. Позивачка, посилаючись на те, що між нею та відповідачем виникають спори щодо порядку користування і володіння вказаним майном, звернулася в суд з позовом про його поділ і просить визнати будинковолодіння та присадибну земельну ділянку на [ADDRESS] об'єктами спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на їх 1/2 частину. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 2 вересня 1992 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В період шлюбу вони придбали будинковолодіння на [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га за цією ж адресою, право власності на які зареєстрували на відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 травня 2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 червня 2006 року та державним актом на право власності на земельну ділянку від 25 липня 2007 року. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, а тому суд вважає за можливе визнати будинковолодіння та присадибну земельну ділянку спільним майном подружжя та поділити, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 їх частину. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 2008 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, виникали сварки та що з жовтня 2013 року вони не підтримують сімейних відносин, чому їх сім'я розпалась і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що з жовтня 2013 р. вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та що вона втратила до відповідача хороші почуття, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, з жовтня 2013 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з жовтня 2013 р. вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що відповідач по праві зловживає спиртними напоями, на грунті чого вчиняє в сім'ї скандали, застосовує по відношенню до позивачки фізичну силу, що негативно позначається на вихованні дитини. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. У суд відповідач не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідач по справі зловживає спиртними напоями, на грунті чого вчиняє в сім'ї скандали, застосовує по відношенню до позивачки фізичну силу, що негативно позначається на вихованні дитини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, дальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], залишити на утриманні і вихованні матері. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2003 року. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного проживання у сторін народилися двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.04.2008 р. та син [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.01.2013р. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки постійно виникали постійні непорозуміння, конфлікти, відносини змінились з часом на гірше. А з початку 2014 року вони з відповідачем припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Позивач вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно і відновлена бути неможе, перебувати надалі у шлюбі з відповідачем не бажає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Діти сторін - донька [PERSON] та син [PERSON] проживають із позивачем у [ADDRESS] та перебувають на повному її утриманні, спору про поділ майна подружжя у сторін немає. В судове засідання позивач, [PERSON] не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. З початку 2014 року між сторонами припинилися подружні відносини, вони проживають окремо, неспілкуються, стали чужими людьми, яких ніщо не поєднює, що свідчить про остаточний розпад сім'ї. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2008 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, через що постійно виникали сварки та що близько року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, чому їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ним неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, постійно виникали сварки, з лютого 2017 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач проти розлучення не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, виникали сварки, з лютого 2017 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з лютого 2017 року вони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2014 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка у квітні 2018 року звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейне життя, через що виникали сварки і суперечності. На даний час вони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Жодних спільних інтересів у неї з відповідачем не має, наміру продовжувати шлюб чи зберегти сімю також немає, вона переконана, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними не неможливе. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогіні наведеним у позовній заяві та додатково пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, виникали сварки, з березня 2018 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що вона втратила до відповідача хороші почуття, переконана, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та зазначив, що подружнє життя з позивачкою не склалося, між ними виникали сварки і суперечності, з березня 2018 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин. Він втратив до позивачки хороші почуття, переконаний, що їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з березня 2018 року вони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 травня 2000 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось через нерозуміння один одного, так як вони є людьми різного характеру та з різними поглядами на життя .Сторони не ведуть спільного господарства, більше 10 років проживають окремо. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги. У суд відповідач направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спільне життя у сторін не склалось через нерозуміння один одного, так як вони є людьми різного характеру та з різними поглядами на життя. Сторони не ведуть спільного господарства, більше 10 років проживають окремо,заперечують надання строку для примирення. Суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] на подальше проживання і виховання залишити з позивачкою. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.01.1992 р., про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділу Хмельницького Будинку урочистих подій зроблено актовий запис № 144. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось у зв'язку із різними поглядами на шлюб та сім'ю. З 2009 р. сімейні стосунки між подружжям припинені. Спору про майно немає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснивши, що сім'я розпалась остаточно з 2009 р. і зберегти її неможливо. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що з 2009 р. сімейні стосунки між подружжям припинені, просить розірвати шлюб Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.01.1992 р., про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділу Хмельницького Будинку урочистих подій зроблено актовий запис № 144. Сімейне життя сторін не склалось, з 2009 р. сімейні стосунки припинені. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved