Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 року, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне сімейне життя у них не склалося, відповідач не рахувалася з його думками, поглядами на життя, не створювала сімейного затишку, порушувала подружню вірність, завжди власні інтереси ставила вище сімейних, через що між ними часто виникали сварки та скандали. Зазначає, що неодноразово пропонував відповідачці змінити її ставлення, проте нічого не змінилося і він припинив з нею подружнє життя. Їх сімя остаточно розпалася, вони півтора року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. Переконаний, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на мотиви такого. Просили позов задовольнити і не надавати строку для примирення. При цьому, позивач доповнив, що вже впродовж двох років не проживає разом з відповідачкою і перспектив для збереження шлюбу немає. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання повторно не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 07\~серпня 2010\~року у\~міському відділі\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Львівського міського\~управління юстиції,\~ актовий\~запис №1708 (а.с. 3), в якому мають малолітню дочку [PERSON], 23.09.2013 року (а.с. 4). Також встановлено, що сторони впродовж двох років проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки. Сторона позивача примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції сторони позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved