Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.07.2016 року близько 17:15 год. сталась ДТП у місті Суми по вулиці Засумська в районі будинку №1. [PERSON] керуючи велосипедом «Winner» під час руху був неуважний, не впорався з керуванням та допустив наїзд на стоячий транспортний засіб ЗАЗ TF698K, д.н.з. [NUMBER]. Постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 02 серпня 2016 року по справі №592/6415/16-п [PERSON] було визнано винним у ДТП. Дана постанова набрала законної сили. Автомобіль ТЗ ЗАЗ TF698K, д.н.з. [NUMBER], який постраждав у даному ДТП з вини відповідача було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Виконуючи свої зобов'язання за договором добровільного страхування наземного транспорту від 12.10.2015р., ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатила 4 604,26 гривень в рахунок відновлення транспортного засобу. Зазначає, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір 25/07/2017 від 25.07,2017 року про відступлення права вимоги, згідно із яким ТОВ «ФК «Довіра та Гаратнія» має право вимоги відшкодування у порядку регресу зокрема і по договору №2408843-02-19-01 від 12.10.2015 р. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду. З посиланням на викладене позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4604,26 грн. та стягнути сплачений судовий збір у сумі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, при цьому надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності позивача, зазначивши, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 серпня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124 КУпАП, оскільки 10.07.2016 року близько 17:15 год. [PERSON] керуючи велосипедом «Winner» в м. Суми по вул. Засумська в районі будинку №1, під час руху був неуважний, не впорався з керуванням та допустив наїзд на стоячий транспортний засіб ЗАЗ TF698K, н.з. ВМ0841ВВ. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Дана постанова набрала законної сили. (а.с.5) З матеріалів справи вбачається, що ТЗ ЗАЗ TF698K, д.н.з. [NUMBER], який постраждав у даному ДТП з вини відповідача було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №2408843-02-19-01 від 12.10.2015р., строком дії до 17 жовтня 2016р.(а.с.6) На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №2408843-02-19-01 від 12.10.2015р. позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4604,26 грн. в рахунок відновлення транспортного засобу, що стверджується платіжним дорученням № 12806 від 08.08.2016 року.(а.с.10) З матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір 25/07/2017 від 25.07,2017 року про відступлення права вимоги, згідно із яким ТОВ «ФК «Довіра та Гаратнія» має право вимоги відшкодування у порядку регресу зокрема і по договору №2408843-02-19-01 від 12.10.2015 р.(а.с.11-18) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У Постанові №6-2878цс15 від 10 лютого 2016 року Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої, «до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які підтверджені письмовими доказами, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, у зв'язку з тим, що факт вини відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлений постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, завдана у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода була відшкодована позивачем потерпілій особі, а тому витрати, понесені позивачем у результаті страхової виплати, що перерахована потерпілій стороні, підлягають стягненню у порядку регресу з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» слід стягнути відшкодування збитків в порядку регресу у сумі 4604,26 грн. У відповідності до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1600,00 грн. судового збору.

Outcome: approved