Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У серпні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який, мотивувала його тим, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 грудня 2004 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви. Позивачка зазначала, що на даний час вона хоча і працює, але не може самостійно матеріально забезпечити її сина-студента, а отримувати від відповідача розмір аліментів вона припинила ще у 2014 році та з часу фактичного припинення з відповідачем шлюбних відносин останній не надає добровільної і достатньої матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина, хоча є працевлаштованим, однак не має інших дітей, непрацездатних осіб на своєму утриманні. Крім цього, змінами до чинного законодавства збільшено мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який не може становити менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час спільний син сторін навчається у професійно-технічному закладі та на власні доходи вона не здатна його належно утримувати спільного з відповідачем сина. На підставі ч.1,3 ст. 183 СК України просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., до досягнення дитиною повноліття. Пояснення позивача, відповідача по даній справі Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнений позов в повному обсязі та додатково суду пояснила проте, що вже більше декількох років відповідач фактично не надає достатньої та щомісячної допомоги на утримання спільного сина сторін [PERSON] (два місяці тому відповідач на банківську карту сина зарахував 100 грн., іноді також йому особисто надає певні незначні грошові кошти), проте 17-річний син сторін перебуває саме на її постійному утриманні, нею оплачується харчування сина по місцю навчання та проїзд до навчального закладу в с. Синівка, вона придбаває йому одяг та він переважно проживає з нею в с. Коровинці Недригайлівського району Сумської області. Останні виплати по аліментам дорівнювали біля 108 гривень на місяць, які є зовсім незначними, та їх виплата припинена у 2014 році. Відповідач на даний час працевлаштований, проживає один в с. Русанівка, інших утриманців не має. Отримуваної нею за основним місцем роботи зарплати та орендної плати за пай недостатньо для повного належного утримання її сина, хоча відповідач має змогу проводити щомісячні аліментні виплати до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] , будучи належними чином повідомленим про час та місце розгляду даної справи, до суду не з`явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, подав відзив на уточнену позовну заяву, в якій заявлену вимогу не визнав повністю. У поданому відзиві на уточнений позов посилався на відсутність підстав на зміну способу стягнення аліментів в сторону їх збільшення з нього на користь позивача, зазначав, що його матеріальний стан не покращився, він отримує значно менший дохід в порівнянні із зарплатою позивача та у разі стягнення зазначеного розміру аліментів це буде становити 50 % від його зарплати і поставить його у тяжке матеріальне становище. З урахуванням цього, за згодою позивача та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести розгляд справи з постановленням відповідного рішення. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 вересня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 07 жовтня 2019 року о 09 год. 30 хв., з викликом сторін. 07 жовтня 2019 року відкладено розгляд справи до 10 год. 00 хв. 24 жовтня 2019 року. 24 жовтня 2019 року відкладено розгляд справи до 11 год. 20 хв. 11 листопада 2019 року. 11 листопада 2019 року спір вирішено по суті. Установлені судом фактичні обставини справи Від відповідача позивачка народила сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 грудня 2004 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходу громадян починаючи з 30 листопада 2004 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20). Протягом періоду часу з січня 2005 року і по листопад 2013 року виконавчий лист №2-415 від 07 грудня 2004 року щодо стягнення аліментів з відповідача у відсотку від його заробітку перебував на виконанні у ВДВС Липоводолинського районного управління юстиції. Стягнення аліментів за вищезазначеним виконавчим документом припинено після повернення виконавчого документу стягувачу - з 26 листопада 2013 року (а.с. 20, 21). Позивачка є працевлаштованою, отримує заробітну плату по основному місцю роботи більшу від мінімальної заробітної плати, за станом здоров`я є здоровою. Спільний син сторін [PERSON] проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, є фізично здоровим. Відповідач є працевлаштований по основному місцю роботи, отримує мінімальну заробітну плату, періодично надавав матеріальну допомогу на утримання сина, не є особою з інвалідністю, є зареєстрованим в с. Русанівка Липоводолинського району разом з позивачкою та її сином, є учнем ІІІ курсу ДПТНЗ «Синівський ПАЛ» (денна форма навчання, отримує стипендію) (а.с. 46, 47). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частина 3 ст.12 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Положеннями частини 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд уважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Висновки суду по суті заявленої вимоги Приймаючи до уваги майнове становище сторін, стан їх здоров`я та стан здоров`я дитини, сімейний стан та їх обопільний обов`язок утримувати їх спільну дитину до її повноліття, зміни в чинному законодавстві, якими визначено мінімально гарантований розмір аліментів, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, суд дійшов висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 грудня 2004 року, з подальшим стягненням з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є здатним сплачувати збільшений розмір аліментів в силу власної працездатності, стану здоров`я та наведених норм законодавства. Довід відповідача про відсутність підстав для збільшення стягнутого розміру аліментів на користь позивача є непереконливим, оскільки сам факт звернення [PERSON] до суду із уточненою позовною заявою про збільшення розміру аліментів стягнутих на підставі рішення місцевого суду від 07 грудня 2004 року з відповідними мотивами при не перебуванні зазначеного судового рішення на стадії його виконання є фактичним підтвердженням наявності у позивача додаткових потреб у матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина [PERSON] , який перебуває на її утриманні, а відповідач у свою чергу не подав достатніх та належних доказів надання щомісячної та достатньої матеріальної допомоги на утримання їх спільного з позивачкою сина. При цьому, суд розглядає позов в межах заявлених позивачем вимог та обраного позивачем способу захисту і саме стягнення збільшеного розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень буде перевищувати 1/4 частини від фактичного заробітку відповідача, який він отримує по основному місцю роботи у 2019 році. При цьому, суд також ураховує те, що згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя зазначеної сторони, проте воно ґрунтується на чітких, однозначних для розуміння та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини на належне її утримання батьками і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків та інтересам дитини на належне утримання для її повноцінного розвитку й виховання (така правова позиція суду випливає зі змісту ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів та з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial