Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

ТОВ «Кредекс Фінанс» 02.10.2016 року звернулось до Братського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним зобовязанням, звернення стягнення на предмет застави. Позивач у своєму позові посилався на те, що 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11230628000, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 34380,00 доларів США. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав, внаслідок чого, станом на 29.06.2016 року виникла заборгованість в сумі 567438,66 грн., з якої: 240934,06 заборгованість за основним зобовязанням; 63157,99 заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 254334,64 заборгованість за відсотками на дату подання заяви; 1764,15 грн. пеня; 7247,82 грн. 3 % річних від простроченої суми кредиту. 20.04.2012 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь позивача своє право вимоги за кредитним договором № 11230628000 від 10.10.2007 року. 16.04.2015 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON] укладено договір поруки, обсяг відповідальності [PERSON] перед позивачем за вказаним договором складає 2000,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу автомобілю Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER]. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним зобовязанням у розмірі 2000 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11230628000 від 10.10.2007 року звернути стягнення на предмет застави автомобіль Mitsubishi Lancer, д/н [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету застави позивачем з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобілю з обліку, а також наданням позивачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу; надати позивачу право підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу автомобілю під час його укладення з іншою особою-покупцем з наданням права вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку, в т.ч. повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на предявлення автомобілю для огляду; вилучити у [PERSON] автомобіль Mitsubishi Lancer, р/н [NUMBER], що належить на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки та передати їх представнику позивача. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 03.03.2017 року цивільну справі передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 156). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2017 року справу прийнято до провадження (а.с. 166). У заяві від 09.08.2017 року представник позивача за довіреністю Муха П.В. просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Андрієнко В.А. у заяві від 10.08.2017 року просила розглядати справу без її участі, в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору у звязку із порушенням його виконання. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11230628000, згідно умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 34380,00 доларів США, а позичальник зобовязався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 10-21). 29.10.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до Договору, якою визначено кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 10.01.2015 року (а.с. 24). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 93322, за умовами якого останній передав в заставу автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір синій, тип ТЗ легковий-седан-в, шасі № [NUMBER], д/н [NUMBER], який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 10.10.2007 року. За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 192910,00 грн. (а.с. 25-28, 36). 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило на користь позивача право вимоги за кредитним договором № 11230628000 від 10.10.2007 року та договором застави транспортного засобу № 93322 від 10.10.2007 року (а.с. 42-46). Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу від 20.04.2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс» отримало право вимоги за вказаним договором на суму заборгованості у розмірі 30154,55 доларів США, заборгованості по відсотках 7904,63 доларів США, штрафів 1764,15 грн., загальна сума заборгованості становить 304092,05 грн. (а.с. 42). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено порядок виконання боржником грошової вимоги факторові. За змістом цієї норми боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконує цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним. Відповідно до загального порядку заміни кредитора у зобовязанні, визначеного ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. 30.09.2016 року позивачем було направлено [PERSON] повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобовязання, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень (а.с. 38-41). З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору факторингу зареєструвало звернення стягнення (а.с. 37). Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 16.04.2015 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON] укладено договір поруки № 11230628000-П, згідно п. 1.2 якого поручитель відповідає перед кредитором у обсязі 2000,00 грн. за всіма зобовязаннями боржника за основним договором (а.с. 29-30). Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У звязку з порушенням позичальником кредитних зобовязань станом на 29.06.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 11230628000 від 10.10.2007 року в сумі 567438,66 грн., з якої: 240934,06 заборгованість за основним зобовязанням; 63157,99 заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 254334,64 заборгованість за відсотками на дату подання заяви; 1764,15 грн. пеня; 7247,82 грн. 3 % річних від простроченої суми кредиту за період з 30.09.2015 року по 29.09.2016 року (а.с. 31-32). З урахуванням того, що заборгованість за кредитом добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 2000,00 грн. на підставі п. 1.2 договору поруки № 11230628000-П від 16.04.2015 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Пунктом 2.1.1 Договору застави передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Заставодавцем та/або боржником зобовязань за кредитним договором або невиконання інших зобовязань, забезпечених заставою за договором, Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до п. 3.2 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється відповідно до законодавства України на підставі рішення суду або шляхом позасудових засобів звернення стягнення. Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно із договором застави звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмета застави від імені заставодавця. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом або договором. Порядок звернення стягнення на заставлене майно також передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншої особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до вимог статті 25 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволені судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, початкову ціну предмета забезпечувального обтяження для подальшої його реалізації. На підставі ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач як обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Посилання в [PERSON] в своїх запереченнях на відсутність у позивача права вимоги за вказаним кредитним договором не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи договором факторингу та Додатком № 1 до нього (а.с. 42-46). Щодо посилань [PERSON] в своїх запереченнях на те, що застава є припиненою суд зауважує наступне. Згідно із статтею 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Отже, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 4.1 Договору застави, цей договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Отже, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що відповідає вимогам договору застави та цивільному законодавству. Оскільки позичальником не виконане основне зобов'язання, не повернутий борг за кредитним договором, законних підстав для висновку про припинення застави немає. За таких обставин та з урахуванням положень ст. ст. 589, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 24-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд доходить висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу автомобіля (предмета застави), що належить на праві власності відповідачу [PERSON] з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, відповідає умовам договору та вимогам закону. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» є законними та обґрунтованими, а, отже, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved