Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

ТОВ «МС 12» в особі представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої останньою при виконанні трудових обов'язків. Позовні вимоги вмотивовані тим, що на підставі наказу директора ТОВ «МС 12» №21-к від 15.05.2012 року, відповідач була прийнята на роботу на посаду керуючого магазином «Мегаспорт-3». Вказаний магазин є одним з підрозділів ТОВ «МС 12» та розташований в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 4. 15.05.2012 року, відповідач уклала з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність. 29.04.2013 року, ТОВ «МС 12» видало наказ №16/1 про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей магазину «Мегаспорт-3». Відповідно до зазначеного наказу, для реалізації закріпленої в ньому мети, була створена комісія у складі: [PERSON], члени комісії - [PERSON] та [PERSON] На підставі вищезазначеного наказу, було проведено інвентаризацію товарного залишку у структурному підрозділі ТОВ «МС 12» - магазині «Мегаспорт-3». В результаті проведеної інвентаризації виявлено наступне: недостачу товарно-матеріальних цінностей у кількості 337 одиниць на суму 126 394 грн. 00 коп., в торговому залі не виставлено 103 найменування товарів, що на час проведення інвентаризації знаходяться в товарному запасі, на 44 одиницях товару ціни та артикули не відповідають фактичним даним, а також, товарний запас, що міститься на складі магазину «Мегаспорт-3» зберігається з порушенням встановлених вимог (не згрупований за артикулами, пакети забруднені, не відповідають бренду та не заклеєні). За результатами інвентаризації було складено акт ревізійної перевірки магазину «Мегаспорт-3» від 30.04.2012 року за №17/1, в якому закріплено її результати. Зазначений акт підписаний всіма членами інвентаризаційної комісії, в тому числі й відповідачем. Таким чином, виявлена в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей магазину «Мегаспорт-3», недостача сталася внаслідок винної поведінки відповідача та неналежного виконання останньою своїх обов'язків. [PERSON], перебуваючи на посаді керуючого магазином «Мегаспорт-3» ТОВ «МС 12», в рамках укладеного з нею договору про повну матеріальну відповідальність, була зобов'язана дбайливо ставитись до облікованих товарів та вживати усіх заходів щодо їх збереження та запобігання збитків. Однак, як показали результати проведеної інвентаризації, відповідач не забезпечила належний рівень схоронності ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, порушила свої прямі обов'язки, і в результаті такого протиправного відношення до виконання останньою своїх обов'язків призвело до завдання ТОВ «МС 12» прямої дійсної шкоди в розмірі 126 394 грн. 00 коп. У зв'язку з вищенаведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «МС 12» грошові кошти в сумі 126 394 грн. 00 коп., в якості компенсації за шкоду, заподіяну працівником при виконанні трудових обов'язків. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позовних вимог категорично заперечувала в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності та співставленні, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що наказом директора ТОВ «МС 12» №21-к від 15.05.2012 року, [PERSON] була прийнята на роботу на посаду керуючого магазином «Мегаспорт-3» з 15.05.2012 року, з оплатою праці згідно штатного розкладу, з випробувальним терміном три місяці (а.с.7 - копія наказу про прийняття на роботу). Як зазначено в позовній заяві, магазин «Мегаспорт-3» є одним з підрозділів ТОВ «МС 12» та розташований в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 4, що підтверджується відповідним наказом директора ТОВ «МС 12» №20/1-к від 14.05.2012 року про створення нового структурного підрозділу (а.с.10 - копія наказу). 15.05.2012 року, між [PERSON] та ТОВ «МС 12» та було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.8 - копія договору). Наказом директора ТОВ «МС 12» №16/1 від 29.04.2013 року про проведення інвентаризації, наказано провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей магазину «Мегаспорт-3» Для проведення інвентаризації призначити робочу інвентаризаційну комісію у складі: голови комісії - [PERSON] та членів комісії - [PERSON], [PERSON] (а.с.11 - копія наказу про проведення інвентаризації). З акту ревізійної перевірки магазину «Мегаспорт-3» №17/1 від 30.04.2013 року, вбачається, що проведеною інвентаризацією виявлено наступне: недостачу товарно-матеріальних цінностей у кількості 337 одиниць на суму 126 394 грн. 00 коп., в торговому залі не виставлено 103 найменування товарів, що на час проведення інвентаризації знаходяться в товарному запасі, на 44 одиницях товару ціни та артикули не відповідають фактичним даним, а також, товарний запас, що міститься на складі магазину «Мегаспорт-3» зберігається з порушенням встановлених вимог (не згрупований за артикулами, пакети забруднені, не відповідають бренду та не заклеєні) (а.с.12 - копія акту ревізійної перевірки). У вказаному акті зазначено, що повна ревізійна перевірка товарного залишку магазину «Мегаспорт-3» була проведена комісією в складі: бухгалтера підприємства ТОВ «МС 12» - [PERSON], директора магазину «Мегаспорт-3» - [PERSON] та директора магазину «Мегаспорт-1» - [PERSON]. Даний акт був також підписаний вказаними трьома особами. Також, до матеріалів даної справи додано реєстр розбіжностей фактичних та облікових даних від 30.04.2014 року, в якому перераховано повний перелік виявлених розбіжностей, який підписано наступними особами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-17 - копія реєстру). З матеріалів справи вбачається, що наказом директора ТОВ «МС 12» Левади А.О. №80/1-к від 11.09.2013 року про ліквідацію структурного підрозділу ТОВ «МС 12» магазину «Мегаспорт-3», у зв'язку з незадовільним станом надходження фінансових потоків від здійснення господарських операцій, складним становищем на відповідному ринку товарів та послуг, ліквідавано структурний підрозділ ТОВ «МС 12» магазин «Мегаспорт-3» (а.с.162 - копія наказу). Отже, як пояснив представник позивача в ході судового розгляду, виявлена в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей магазину «Мегаспорт-3», недостача сталася внаслідок поведінки відповідача та неналежного виконання останньою своїх обов'язків, оскільки [PERSON], перебуваючи на посаді керуючого магазином «Мегаспорт-3» ТОВ «МС 12», в рамках укладеного з нею договору про повну матеріальну відповідальність, була зобов'язана дбайливо ставитись до облікованих товарів та вживати усіх заходів щодо їх збереження та запобігання збитків. Однак, як показали результати проведеної інвентаризації, відповідач не забезпечила належний рівень схоронності ввірених їй товарно-матеріальних цінностей, порушила свої прямі обов'язки, і в результаті такого протиправного відношення до виконання останньою своїх обов'язків призвело до завдання ТОВ «МС 12» прямої дійсної шкоди в розмірі 126 394 грн. 00 коп. Як пояснила в судовому засіданні відповідач, вона категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки на момент підписання договору про повному матеріальну відповідальність її не було затверджено на посаді керуючого магазином, оскільки у неї був випробувальний термін три місяці. Також, представником позивача не надано жодних доказів щодо порушення нею трудових обов'язків. Крім того пояснила, що згідно наказу директора ТОВ «МС 12», головою комісії було призначено [PERSON], однак з акту перевірки вбачається, що акт підписано [PERSON], яка до складу комісії не входила, приймати участь у роботі комісії не мала права, а також не мала права підписувати акт ревізійної комісії. Отже, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з наступного. Виходячи зі змісту ч.1,2 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 УзпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосування у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Виходячи з роз'яснень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно з'ясувати, зокрема: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який мановий стан працівника. Крім того, пунктом 4 даної постанови роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Отже, як вставнолено в ході судового розгляду, дійсно [PERSON] відповідним наказом директора ТОВ «МС 12» була прийнята на роботу на посаду керуючого магазином «Мегаспорт-3» з 15.05.2012 року, з оплатою праці згідно штатного розкладу, з випробувальним терміном три місяці, і в цей день, 15.05.2012 року уклала з ТОВ «МС 12» договір про повну матеріальну відповідальність, в якому зазначено, що він набирає чинності з моменту його підписання. Крім того, в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження відомості представника позивача стосовно того, що наказом директора ТОВ «МС 12» №16/1 від 29.04.2013 року про проведення інвентаризації, було наказано провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей магазину «Мегаспорт-3». Для проведення зазначеної інвентаризації, було призначено робочу інвентаризаційну комісію у складі: голови комісії - [PERSON] та членів комісії - [PERSON], [PERSON] Однак, як вбачається з акту ревізійної перевірки магазину «Мегаспорт-3» №17/1 від 30.04.2013 року, повна ревізійна перевірка товарного залишку магазину «Мегаспорт-3» з незрозумілих підстав була проведена комісією в складі: бухгалтера підприємства ТОВ «МС 12» - [PERSON], директором магазину «Мегаспорт-3» - [PERSON] та директором магазину «Мегаспорт-1» - [PERSON]. Даний акт був підписаний вказаними трьома особами. Крім того, реєстр розбіжностей фактичних та облікових даних від 30.04.2014 року, в якому перераховано повний перелік виявлених розбіжностей, взагалі підписано іншими особами, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Отже, проаналізувавши відповідні копії наказів, які містяться в матеріалах даної справи, копії акту ревізійної перевірки та реєстру розбіжностей фактичних та облікових даних, суд дійшов до висновку, що їх зміст в частині переліку осіб, які входили до складу ревізійної комісії та були уповноважені проводити відповідну інвентаризацію, суперечить один одному, а тому суд вважає зазначені документи нанележними доказами у даній справі. Крім того, в ході судового розгляду представником позивача взагалі не подано належних доказів, які б свідчили про завдання саме [PERSON] позивачу прямої дійсної шкоди, якими неправомірними діями відповідача її заподіяно, неналежне виконання яких конкретно обов'язків відповідача призвело до шкоди, в чому саме полягала вина останньої, в якій конкретно обстановці відповідач заподіяла шкоду та чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними, а також відомості щодо майнового стану відповідача. Належними доказами у справі могли бути, зокрема, дані бухгалтерського обліку та інші документи про наявність і розмір прямої дійсної шкоди - матеріали інвентаризації, акт ревізії, який має бути законним та відповідати вимогам діючого законодавства України, докази про винне порушення відповідачем обов'язків і наявність причинного зв'язку між її протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила, час її виявлення, письмові пояснення працівника, акти та доповідні записки службових осіб, матеріали службових перевірок, вирок суду чи постанова органу розслідування, наказ за результатами перевірки даного випадку, інші докази, які мають значення для визначення виду матеріальної відповідальності і розміру суми, що підлягає стягненню. Виходячи зі змісту ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюютьсяна підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено в ході судового розгляду обгрунтованість його позовних вимог, зокрема, протиправну поведінку відповідача та причинний зв'язок між її протиправною поведінкою та шкодою, крім того, позовні вимоги не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed