Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позов до відповідача [PERSON] про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 2 111,82 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 13 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до Тернопільського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у зв`язку із чим йому надано статус безробітного. Перебуваючи на обліку в Тернопільському міському центрі зайнятості, як безробітний з 17 листопада 2020 року по 12 лютого 2021 року відповідач отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 2 111,82 грн., одночасно будучи працевлаштований у ТОВ «Полімерна група «Терполімергаз». Повідомлення про повернення вказаних коштів направлено відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 19 лютого 2021. Однак, у добровільному порядку відповідач кошти не повернув. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 19 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, відзиву на позов не подав, а тому, в силу статті 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача судом постановлено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 13 жовтня 2020 року [PERSON] подав заяви про надання йому статусу безробітнього та призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач [PERSON] засвідчив особисто, та проінформував, про те, що на момент звернення до центру зайнятості через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, про що міститься його підпис заяві про надання йому статусу безробітного. Наказом за №НТ201013 від 13 жовтня 2020 року [PERSON] надано статус безробітного з 13 жовтня 2020 року. З 13 жовтня 2020 року [PERSON] призначено допомогу по безробіттю, що підтверджується витягом із наказів про прийняті рішення по особі від 18 лютого 2021 року ПК №190120101300004. Наказом за №НТ210218 від 18 лютого 2021 року, [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку із встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких було прийнято рішення про надання статусу безробітного. З акту Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №34 про розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 12 лютого 2021 року вбачається, що [PERSON] влаштувався на роботу у ТОВ «ПГ «Терполімергаз» на посаду помічника машиніста екструдера з 17 листопада 2020 року та звільнений у той же день. Зазначене підтверджується наказом ТОВ «Полімерна група Терполімергаз» №425-К від 16 листопада 2020 року про прийняття на роботу та наказом №425-К/1 від 17 листопада 2020 року про звільнення з роботи. Встановлено, що у період з листопада 2020 року по січень 2021 року відповідачу була виплачена допомога по безробіттю у сумі 2 111,82 грн., що підтверджується довідкою № 170 від 18 лютого 2021 року виданою Тернопільським міськрайонним центром зайнятості. Наказом директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №32 «Д» від 18 лютого 2021 року, [PERSON] зобов`язано повернути кошти в сумі 2 111,82 грн., які виплачені йому як допомога по безробіттю за період перебування на обліку з 17 листопада 2020 року по 12 лютого 2021 року. 19 лютого 2021 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості на адресу відповідача скеровано копію зазначеного наказу, що підтверджується копією повідомлень про направлення та копіями рекомендованого відправлення, яке повернулось з відміткою «про вручення поштового відправлення». Станом на день розгляду справи відповідач у добровільному порядку кошти в сумі 2 111,82 грн. на розрахунковий рахунок позивача не повернув. Здійснивши оцінку наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття є допомога по безробіттю. Безробіттям відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. В силу вимог ч. 3 ст. 3 цього Закону, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи. Відповідно до вимог п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно з яким рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. В силу вимог абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Як слідує з вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до вимог ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання перед позивачем щодо своєчасного надання відомостей про доходи, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим безпідставно отримав допомогу, яку добровільно не повернув. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобов`язаний повернути незаконно отримані кошти, виплачені йому як безробітньому, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 2 111,82 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2270 гривень понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved