Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2008 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополь - актовий запис №445). [PERSON], є донькою померлого (свідоцтво про народження видане Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 30.11.2005 року, актовий запис №840) та відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, є спадкоємицею першої черги. Як встановлено у судовому засіданні, інших спадкоємців, окрім позивачки, ні за законом, ні за заповітом немає, а останнім місцем проживання [PERSON] була адреса: [ADDRESS], у зв'язку з чим та у відповідності зі ст. ст. 1221,1269 ЦК України, позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до Першої Севастопольської державної нотаріальної контори, тобто за останнім місцем проживання спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з 1/3 квартири [ADDRESS], але, у зв'язку з помилкою у прізвищі батька у державному акті на право приватної власності на землю, в оформленні права власності на землю в порядку спадкування, нотаріусом було відмовлено на підставі листа-роз'яснення Головного управління юстиції у м. Севастополі від 08.07.2009 року №9-24/2805. Так, Акт на право приватної власності на землю (серія ДП ДН №006379) на підставі рішення Олександрівської сільської ради народних депутатів від 29.09.1995 року було зареєстровано в Книзі записів Актів на право приватної власності на землю за №6622 та видано на ім'я Спадкодавця. Відповідно до зазначеного Акту, у приватну власність було передано земельну ділянку [NUMBER], площею 0,0697 гектарів, що розташована у садовому товаристві «Жемчужина» на території Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Як встановлено судом, при оформленні Акту було допущено помилку у прізвищі Спадкодавця, а саме: замість належного прізвища «[PERSON]», помилково, було вказано прізвище «[PERSON]», тобто замість букви «Е», помилково зазначена буква «І», що надалі послужило підставою у відмові в оформленні права власності на вищезазначену земельну ділянку. Факт помилки у прізвищі спадкодавця підтверджують наступними документами: - свідоцтво про народження позивачки; - свідоцтво про смерть спадкодавця; - свідоцтво про смерть дружини спадкодавця - [PERSON] від 25.06.2008 року; - свідоцтво про право на спадщину від 21.02.2009 року; - членською книжкою садовода [NUMBER] садового товариства «Жемчужина», виданої 29.09.1993 року на ім'я спадкодавця; - довідкою ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» від 10.02.2013 року №00120. За таких обставин та з метою оформлення права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, [PERSON] звернувся до Олександрівської сільради з листом про надання копії рішення від 29.09.1995 року про передачу у приватну власність земельної ділянки Спадкодавцеві. У своїй відповіді Відповідач повідомив (лист від 10.04.2013 р. №152), що документи відсутні у зв'язку з їхньою передачею до архіву Дніпропетровської районної державної адміністрації. Також, у зазначеному листі Відповідач припустив, що у рішенні теж було допущено помилку у прізвищі Спадкодавця, тобто: замість прізвища «[PERSON]» було зазначено помилкове прізвище «[PERSON]». Виходячи з цього, зазначена помилка у прізвищі Спадкодавця виникла з вини Відповідача, що у подальшому спричинило неможливість оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку. У свою чергу, позивачка постійно, без будь-яких перешкод користується ділянкою та сплачує необхідні внески на рахунок садового товариства «Жемчужина», що підтверджується відмітками у членській книжці садовода, проте не може повністю реалізувати своє майнове право на спадщину та оформити її на у відповідності до вимог законодавства, у зв'язку з допущеною помилкою у прізвищі спадкодавця. Вартість земельної ділянки, відповідно до довідки про визнання нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 06.02.2009 року №32, складає 1498,87 грн. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання із нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Також, згідно п.10 вищезазначеної Постанови зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Також відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначає, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Місцеві органи самоврядування виступають у відповідності зі ст. 83 ЗК України суб'єктами права комунальної власності в межах населеного пункту. Таким чином, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі п.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповіту спадкодавець не залишала, таким чином згідно частини 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, зазначені в ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Також право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки судом встановлено неможливість оформлення позивачем спадкового прав у встановленому законом порядку, а задоволення позову не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 8,328,373,376,1216,1233,1268,1270,1296,1297 ЦК України, ст.ст. 125,126 ЗК України,

Outcome: approved