Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Зазначає, що з вересня 2017 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, тому переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 17.03.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2020 року у вказаній справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 25). В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, доповнила, що з дійсно вересня 20017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, просила не надавати строку для примирення та позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив факти наведені позивачем, вважає, що шлюб припинено, впродовж трьох років проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, вважає, що подальше спільне життя неможливе. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 49 (а.с. 16), в якому мають двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Також встановлено, що сторони з вересня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть та припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Суд приймає до уваги позицію сторони відповідача про визнання позову та розірвання шлюбу. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved