Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 28 164,82 грн матеріальної шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 31.01.2020 р. о 03:44 год. в місті Києві на вул. Василя Тютюнника, 37/1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Honda, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що був припаркований, транспортного засобу Mazda 3, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що був припаркований, транспортного засобу Peugeot, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що був припаркований, транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що був припаркований, транспортного засобу BMW, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що був припаркований. Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 23.10.2020 р. вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Станом на 31.01.2020 р. цивільно-правова відповідальність водія Mercedes Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована за полісом № 142840993 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Ван Клік», 22.12.2020 р. останнім на користь [PERSON] (власника транспортного засобу Mazda 3, державний реєстраційний номер [NUMBER] ) було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 28 164,82 грн, а 01.01.2020 р. між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ван Клік» було укладено договір про надання послуг фінансового факторингу № 01.01.2020-ВК, за умовами якого позивач займає місце по усіх переданих регресних вимогах страхової компанії, у тому числі, права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок в повному обсязі, документи були передані позивача за актом прийому-передачі документів № 17-4 від 23.12.2020 р., повідомленням № 06660/1 від 23.12.2020 р. відповідач була проінформована при відступлення права вимоги. Ухвалою суду від 01.06.2021 р. відкрито провадження у справі. Повідомленням суду від 01.06.2021 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що 23.10.2019 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ван Клік» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортного засобу Mercedes Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 31.01.2020 р. в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та припаркованих автомобілів Honda, державний реєстраційний номер [NUMBER] , водій Mazda 3, державний реєстраційний номер [NUMBER] , Peugeot, державний реєстраційний номер [NUMBER] , Mitsubishi, державний реєстраційний номер [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , BMW, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно постанови Київського апеляційного суду від 23.10.2020 р. № 757/8994/20-п [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП («Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди») та ст. 124 КУпАП («Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів»). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пунктах 11, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно пункту четвертого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправильними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. На виконання умов договору страхування Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ван Клік» сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 28 164,82 грн, визначеного на підставі страхового акту № 0025558.01.20/1 від 23.11.2020 р. Факт виплати підтверджується платіжним дорученням № 9176 від 22.12.2020 р., призначення платежу: страхове відшкодування за ремонт автомобіля Mazda 3, державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі страхового акту № 0025558.01.20/1). З урахуванням наведеного, оскільки відповідач залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача, до якого на підставі договорупро надання послуг фінансового факторингу № 01.01.2020-ВК від 01.01.2020 р. перейшло право вимоги до [PERSON] 28 164,82 грн матеріальної шкоди. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 270,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, представництво інтересів позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» здійснювалося адвокатом Терзі О.С. відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 11/2020 від 26.10.2020 р., додаткової угоди № 1 від 26.10.2020 р. до договору № 11/2020 від 26.10.2020 р. та на підставі ордеру серії ВІ № 1038831 від 09.04.2021 р. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу [PERSON] позивачем до матеріалів справи долучено акт надання послуг від 19.04.2021 р., у договорі про надання професійної правничої допомоги сторони визначили фіксований розмір вартості послуг (гонорару) за правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розмір означених судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи № 755/23669/21-ц є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи, а тому витрати на професійну правничу допомогу адвоката Терзі О.С. у розмірі 4 000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved