Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

ТзОВ «Споживчий Центр» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] 17 800,00 грн. заборгованості за кредитним договором №29.08.2018-100003213 та 1921,00 грн. судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного із ТзОВ «Споживчий центр» кредитного договору №29.08.2018-100003213 від 29.08.2018 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 12.09.2018 року та платою за користування кредитом у розмірі 2800 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, проте, відповідач порушив договірні зобов`язання, встановлені договором і станом на теперішній час сума його заборгованості та штрафу за кредитним договором становить 17800,00 грн., які просить стягнути. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2019 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який подав клопотання, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 29.08.2018 року між ТОВ «Споживичий Центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір 29.08.2018-100003213, відповідно до п.1.1 якого Кредитор зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити Проценти за користування ним. Даний договір укладений на строк до одного місяця (п.8.1. договору), кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника (п.1.2 договору), внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», так як відповідно до п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Відповідно до п.1.4. договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 12.09.2018 р. та платою за користування кредитом у розмірі 2800 грн. 29.08.2018 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №1 761 від 29.08.2018 р. та виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до п.п. 4.1 договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 12.09.2018 р.; Проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Також встановлено, що відповідач пролонгував строк користування кредитом відповідно до п.2.7 кредитного договору до 26.09.2018 р., за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 2800,00 грн. Строки повернення кредиту та процентів сторонами не переносились, проте до теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, розрахунок та розмір якої зазначені в додатку №1 до даної позовної заяви, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно підп.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Так, пунктом 5.4 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. У відповідності до розрахунку заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом розмір заявлених позовних вимог до [PERSON] становить 17 800,00 грн. При цьому, позивач просить стягнути лише частину штрафу у розмірі 5 000,00 грн. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 29.08.2018 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість перед ТзОВ «Споживчий центр» в загальному розмірі 17 800,00 грн. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1921,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову (а.с.1 ).

Outcome: approved