Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] 22.03.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на себе у твердій грошовій сумі - у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2021 року, і до досягнення їх з відповідачем малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що хоча сторони по справі з 25.11.2017 року й перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак уже більше роки вони проживають окремо. За час такого шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 14.04.2021 року, виданого у справі № 456/1726/21, провадження № 2-н/456/412/2021, на користь позивачки з відповідача у цій справі стягуються аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2021 року і до досягнення дочкою повноліття. Позивачка стверджує, що на даний час вона не працює, так як доглядає малолітнього сина. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за малолітньою дочкою, вона не має, а відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на своє утримання, хоча має таку можливість, заробляючи від тимчачових заробітків за кордоном близько 20 000 грн. щомісяця, а тому вона змушена була звертатись до суду із цим позовом. Відтак, позивачка просить на підставі положень ст. ст. 77, 79, 84, 182 СК України позов задовольнити та стягувати на її користь з відповідача аліменти на себе у твердій грошовій сумі - у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2021 року, і до досягнення їх з відповідачем малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідач у запропоновані судом строк та порядку, а саме 22.04.2021 року, подав відзив на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення аліментів на дружину до досягнення їх малолітньою дитиною трирічного віку (надійшов на адресу суду поштовим зв`язком 07.05.2021 року за вх. № 9872). У такому відзиві на позовну заяву відповідач зазначений позов визнав частково, зокрема не заперечує протии стягнення з нього на користь позивачки аліментів на неї до достягнення їх малолітньою дочокою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, однак не у тій сумі, про котру просить позивачка. Зазанчає, що має змогу оплачувати їй щомісячно по 1 000 грн., оскільки з нього ще стягуються аліменти на вказану дочку у частці від заробітку - у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2021 року і до досягнення дочкою повноліття. Наголошує на тому, що зазначений позивачкою у позовній заяві розмір його щомісячних заробітків за кордоном не відповідає дійсності та є значно завищеним, до того ж на заробітках він перебуває лише по три місяці, роблячи перерви. Також посилається на те, що причиною розпаду їх сім`ї, оскільки на розгляді у суді перебуває його позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, стала поведінка останньої, пов`язана із марнотратством та отриманням без його згоди численних кредитів, хоча потреби на це не було. Ще зазначає про те, що позивачка є офіційно працевлаштованою. З огляду на вказане, просить позов [PERSON] задовольнити частково та стягувати на її користь з нього аліменти у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення їх з позивачкою малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивачка у запропоновані судом строк та порядку відповіді на відзив відповідача на свою позовну заяву не подала. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 02.04.2021 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) її учасників. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 06.05.2021 року о 10.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 06.05.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.Нове судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті призначено на 24.05.2021 року о 10.00 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду даної справи по суті з`явилась лише уповноважена представниця позивачки - адвокатеса Гошовська О.В.. Самі ж сторони по сапрві у таке судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У своєму рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, сторони по справі з 25.11.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області 25.11.2017 року (копія мітиться у справі, а. с. 4). Станом на дату розгляду цієї справи, сторони по справі проживають окремо, а на розгляді у Стрийському міськрайонному суді Львівської області перебуває також цивільна справа № 456/731/21, провадження № 2/456/661/2021, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у котрій 02.04.2021 року постановлено ухвалу про зупинення провадження на час надання її сторонам строку для примирення у два місяці (ухвала, отримана з ЄДРСР, міститься у справі, а. с. 23). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 19.12.2018 року (копія мітиться у справі, а. с. 6), сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно з судовим наказом судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М., виданого 14.04.2021 року у цивільній справі № 456/1726/21, провадження № 2-н/456/412/2021 (судовий наказ, отриманий з ЄДРСР, мітиться у справі, а. с. 24), з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з 12.04.2021 року, і до досягнення дочкою повноліття. Як вбачається з довідок Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області про реєстрацію місця проживання особи від 09.03.2021 року за вих. № 411 (копія мітиться у справі, а. с. 3) та про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.03.2021 року за вих. № 1166 (копія міститься у справі, а. с. 25), малолітня дочка сторін по справі зареєстрована та проживає разом із матір`ю - у [ADDRESS] . Відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, зокрема живе із тимчасових заробітків за кордоном. Належних та допустимих доказів того, що відповідач, незважаючи на отримання доходу, надає кошти на утримання своєї дружини, з якою проживає дитина, або ж хоча б якось їй матеріально допомагає, як і доказів того, що на утриманні відповідача перебувають ще й інші малолітні чи неповнолітні діти, або ж непрацездатні особи, відповідачем не надано та судом не здобуто. У той же час судом встановлено, що у зв`язку з доглядом за малолітньою дочкою, якій станом на дату звернення до суду із даним позовом, як і станом на дату ухвалення рішення у цій справі, менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. Доказів працевлаштування позивачки матеріали справи також не містять. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення. Висновок суду за результатами розгляду справи. Враховуючи, що позивачка здійснює догляд за малолітньою дочкою сторін, якій ще не виповнилося три роки, то вона не має змоги працювати та самостійно утримувати себе й дочку. Доказів працевлаштування позивачки, на чому наголошував відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, матеріали справи не містять. Однак, навіть у випадку наявності таких доказів, принципове положення законодавця у спірних правовідносинах полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У свою чергу, доказів того, що відповідач як чоловік-батько не має змоги надавати позивачці як дружині-матері, з якою проживає дитина, матеріальної допомоги до досягнення цією дитиною трьох років, матеріали цієї справи також не містять, а, отже, такі аліменти можуть бути присудженими та стягуватися. Тому суд, при встановленні розміру аліментів у межах пред`явлених позовних вимог враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача як платника аліментів, а також те, що у добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили, та, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача та його нестабільного й мінливого місячного заробітку (доходу), суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Зокрема, оскільки доводів про неможливість у повному обсязі надавати матеріальну допомогу позивачці відповідач суду не надав, а тому є усі підстави для стягнення з нього аліментів на позивачку як дружину, з якою проживає дитина, до досягнення їх малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, у твердій грошовій сумі, з урахуванням мінливого та нестабільного щомісячного доходу відповідача, однак не у тому розмірі, про котрий просить позивачка, а в розмірі 1 500 грн. щомісячно, що, на переконання суду, буде достатнім. Визначаючи розмір аліментів на дружину, суд виходить ще й з того, що відповідач є працездатною особою, має на утриманні лише спільну з позивачкою малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , на котру, зокрема, сплачує аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. З огляду на вказане, слід стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на неї у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 22.03.2021 року, і до досягнення їх малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] включно. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на себе) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 908 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: partial