Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі позивач - ТОВ«ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначалося наступне. 22.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON]\~був укладений кредитний договір №ML708/088/2008, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 50 000,0 доларів США, з остаточною датою повернення кредиту 22.04.2033 року. 05.06.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML708/088/2008 22-APR-08 від 22.04.2008 року. Відповідач [PERSON], в свою чергу, взяті на себе зобовязання за кредитним договором №ML708/088/2008 22-APR-08 від 22.04.2008 року не виконала, внаслідок чого станом на 17.07.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 701317,72 грн., яка складається з: -Тіло кредиту 49821,76 доларів США, що за курсом НБУ складає 583412,80 грн.; -Заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 8256,65 доларів США, що за курсом НБУ складає 96685,37 грн.; -Заборгованість за пенею 21219,55 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору № ML708/088/2008 від 22.04.2008 року було укладено договір поруки № SR708/088/2008 від 22.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], згідно якого [PERSON] зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору у солідарному порядку з [PERSON] На підставі наведеного заборгованість за кредитним договором № ML708/088/2008 від 22.04.2008 року у сумі 701317,72 грн. підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, проти позову заперечував. Зазначав, що є усі підстави вважати недійсним кредитний договір № ML708/088/2008 від 22.04.2008 року в звязку з відсутністю у сторін договору на момент його укладення індивідуальної ліцензії Національного Банку України, яка передбачена Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», і яка б дозволяла використовувати відповідачу іноземну валюту як засіб платежу при виконанні своїх зобовязань за кредитним договором. Недійсність основного кредитного зобовязання тягне недійсність договору іпотеки , майнової поруки, чим порушуються права відповідача як сторони недійсного забезпечувального зобовязання. Крім того вказував на необхідність дотримання вимог щодо державної реєстрації договору про відступлення прав за іпотечним договором, предметом якого виступала квартира відповідачки [PERSON] за адресою: м.Харків, пр. Московський 216/3 А, кв. 2. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 22.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON]\~був укладений кредитний договір №ML708/088/2008, відповідно до якого Банк надав [PERSON] на умовах строковості та платності кредит в сумі 50 000,0 доларів США на придбання нерухомого майна, зі сплатою процентів 5,25% + FIDR та остаточною датою повернення кредиту 22.04.2033 року (а.с. 5-9). В подальшому між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладалися додаткові договори до кредитного договору №ML708/088/2008 від 22.04.2008 року, а саме 13.01.2009 року 22.02.2010 року, 22.12.2010 року, 22.09.2011 року, 11.09.2012 року, 22.07.2013 року, якими сторони змінювали умови відносно процентів за користування кредитними коштами та порядку повернення щомісячних платежів, розміру заборгованості (а.с.11-42). Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору № ML708/088/2008 від 22.04.2008 року було укладено договір поруки № SR708/088/2008 від 22.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], згідно якого [PERSON] зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору у солідарному порядку. Умовами договору поруки встановлювалося, що порукою забезпечуються вимоги Кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого [PERSON], сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту та процентів, сплати штрафу за нецільове використання кредиту (а.с. 43). Суду надані дані про укладення між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] додаткових договорів до договору поруки № SR708/088/2008 від 22.04.2008 року 22.09.2011 року, 11.09.2012 року та 22.07.2013 року в звязку із укладення додаткових договорів по основному зобовязанню (а.с. 44-48). Відповідач [PERSON], в свою чергу, взяті на себе зобовязання не виконала, внаслідок чого станом на 17.07.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором № ML708/088/2008 від 22.04.2008 року у розмірі 701 317,72 грн., яка складається з: -Тіло кредиту 49821,76 доларів США, що за курсом НБУ на 17.07.2014 року 11.718072, становить 583 412,80 грн.; -Заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 8 256,65 доларів США, що за курсом НБУ складає 96 685,37 грн.; -Заборгованість за пенею 21 219,55 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Встановлено, що згідно п. 1.9.1 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником чи/та майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до положень ст. 617 ЦК України. Посилання представника відповідачки [PERSON] на відсутність у сторін договору на момент його укладення індивідуальної ліцензії Національного Банку України, яка передбачена Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», і яка б дозволяла використовувати відповідачу іноземну валюту як засіб платежу при виконанні своїх зобовязань за кредитним договором, та недійсності в звязку з цим кредитного договору № ML708/088/2008 від 22.04.2008 року на висновки суду щодо неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору та необхідності стягнення з неї заборгованості в судовому порядку не впливають. При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи наявна банківська ліцензія, видана ЗАТ «ОТП Банк» Національним Банком України з відповідним дозволом від 08.11.2006 року на право здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, у кредит можуть бути надані згідно ЦК України як грошові одиниці України гривні, так і іноземна валюта, що виступатиме предметом зобовязання. Відповідно до п.1 4.2 ст.47 Закону України Про банки і банківську діяльність, на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Окрім того, положення ч. 3 ст. 533 ЦК України допускають можливість виконання зобов'язань у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за забовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як зазначалося вище, такі випадки, порядок та умови визначені Законом України «Про банки і банківську діяльність». Отже, можливість надання і погашення кредитів в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. З огляду на викладене, кредитний договір в іноземній валюті відповідає вимогам чинного законодавства. 05.06.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML708/088/2008 22-APR-08 від 22.04.2008 року із [PERSON] (а.с.49-58). Вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру №2 в будинку № 216/3 А по пр.Московському в м.Харкові відповідно до договору іпотеки №РML708/088/2008 від 22.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], права за яким як іподекодержателя перейшли до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в даному позові не заявлено, а тому заперечення представника відповідача щодо відсутності державної реєстрації договору при вирішенні справи судом до уваги не приймаються. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прави вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Такі висновки викладені у правовій позиції , яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979 цс15. 07.08.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як новий кредитор звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить в солідарному порядку стягнути з боржника за кредитним договором №ML708/088/2008 22-APR-08 від 22.04.2008 року із [PERSON] та поручителя [PERSON] кредитну заборгованість у сумі 701 317,72 грн., що рахується за боржником [PERSON] станом на 17.07.2014 року. Судом встановлено, що за період з 17.07.2014 року до дня розгляду справи судом [PERSON] не здійснювала платежі відповідно до умов кредитного договору. За таких обставин боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, а тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора ТОВ «ОТП Факторінг Україна», оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Ст. 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому є обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, а тому заборгованість за кредитним договором суд стягує з боржника та поручителя в солідарному порядку. Згідно \~платіжного доручення № 5657 від 17.07.2014 року, позивачем при предявленні позову до суду був сплачено судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved