Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення завданих матеріальних збитків, в якій вказує, що 04 серпня 2017 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір № ГТ -01 про надання транспортно - експедиторських послуг. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору експедитор зобов`язується за дорученням та за рахунок клієнта надати послуги з організації оптимальних маршрутів для здійснення перевезень вантажів транспортом клієнта, виконання перевезень вантажів клієнта автомобільним транспортом територією України та оформлення первинних документів (договорів, видаткової накладної, товарно - транспортної документації). Під час виконання своїх обов`язків за вказаним договором 05 вересня 2017 року зі складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хорд» відповідачеві було передано майно для перевезення його Товариству з обмеженою відповідальністю «Фермерське господарство «РОМ» (надалі - покупець). Відповідно до Заявки на склад № АП -19- 1935 від 05 вересня 2017 року відповідач прийняв зі складу ТОВ «Хорд» майно у загальній кількості 60 одиниць, а саме: «Стробітек» упаковка 0,200 кг - у кількості 60 штук (12 000 кг) на загальну суму 28 296 гривень 00 копійок. Майно було прийнято без наявних пошкоджень та відповідної якості. Всього відповідачу було передано для доставки покупцеві продукції на загальну суму 28 296 гривень 00 копійок. Однак з 05 вересня 2017 року та по 15 листопада 2017 року покупець товару так і не отримав, про що свідчать акти взаємних звірянь. У наслідок цих порушень ТОВ «Хімагромаркетинг» зазнало матеріальних збитків на вищевказану суму. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму завданих матеріальних збитків у розмірі 28 296 гривень 00 копійок та судовий збір. Представник позивача ТОВ «Хімагромаркетинг» в судове засідання не з`явився, надав до суду 24 липня 2019 року заяву в якій просив розгляд справи провести без їх участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 48-65). Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з Договору № ГТ - 01 про надання транспортного - експедиторських послуг укладеного 04 серпня 2017 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] (експедитор) та ТОВ «Хімагромаркетинг» (клієнт), експедитор зобов`язується за дорученням та за рахунок клієнта надати послуги з організації оптимальних маршрутів для здійснення перевезень вантажів транспортом клієнта; виконання перевезень вантажів клієнта автомобільним транспортом територією України та оформлення первинних документів (договір видаткової накладної, товарно - транспортної документації) (п. 1.1. договору). Умовами перевезення, вид і найменування вантажу, вид транспорту, розмір плати Експедиторові, пункти відправлення та призначення, строки виконання перевезення, а також інші умови пов`язані з виконанням цього договору, погоджуються сторонами у заявках, складеними у довільній формі. Усі погоджені сторонами заявки є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору). Загальна вартість цього договору складає сума вартості усіх наданих послуг протягом строку дії цього договору (п. 3.1. договору). Експедитор несе відповідальність за повну або часткову втрату вантажу, його пошкодження, що сталось в проміжок часу між прийняттям вантажу у вантажовідправника до перевезення та його здачею вантажоодержувачу. Розмір відшкодування за втрачений або ушкоджений вантаж встановлюється на підставі товарно - супровідних документів. Експедитор несе відповідальність лише за втрату тих товарно - супровідних документів на вантаж, які були зазначені клієнтом у товарно - транспортній накладній. Експедитор несе повну відповідальність за доставлений товар вантажоодержувачу до моменту оформлення первинних документів: договір. Видаткова накладна, товарно - транспортна накладна (п.п. 4.2.3., 4.2.4., 4.2.6. договору). Пунктом 8.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2017 року. Як вбачається з Заявки на склад № АП-19-1935 від 05 вересня 2017 року водій [PERSON] мав перевезти автомобілем товар: «Стробитек» уп. 0,200 кг загальна кількість - 12 000 кг. Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 року по 15.11.2017 року між ТОВ «Хімагромаркетинг» та Фермерським господарством «РОМ», 05 вересня 2017 року відбулась реалізація товару і послуг № АП-19-3010 на загальну суму 28 960 гривень 00 копійок. Відповідно до Претензії № 122 від 15 березня 2019 року виданої ТОВ «Хімагромаркетинг», [PERSON] повідомлявся про те, що він має повернути товар належної якості, або перерахувати суму вартості товару у розмірі 28 296 гривень 00 копійок ТОВ «Хімагромаркетинг». Дана претензія направлялась на адресу [PERSON] рекомендованим листом, що підтверджується описом та службовим чеком від 15 березня 2019 року. Згідно Статуту ТОВ «Хімагромаркетинг» та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15 березня 2019 року, [PERSON] припинив підприємницьку діяльність. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із частин 1-3 ст. 22 ЦК України слідує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Як вбачається з статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. До пред`явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред`явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами) (частина 1 статті 925 ЦК України) (а.с. 6-8). Згідно частини 1 статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до частини 3 статті 130 КЗпП України за наявності підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Стаття 134 КЗпП України передбачає, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків. Як вбачається з статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Положення частини третьої ст. 12 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні доводи позивача відповідачем не спростовані. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суму завданих матеріальних збитків. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 921 гривня 00 копійок, які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved