Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , заборгованість за договором позики у розмірі 112335,25 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» та [PERSON] , було укладено договір №2896600143-091500 від 05.01.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено за допомогою електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «ФК Є ГРОШІ» - www.e-groshi.com. Строк на який надається позика становить 31 день, тобто позика має бути повернута до 04.02.2019 року. 02.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0205/1, внаслідок чого відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора за договором №2896600143-091500 від 05.01.2019 року. Станом на 13.11.2019 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені договором, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 112335,25,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7500,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 4626,75 грн., заборгованості по процентам за прострочку - 92713,50 грн., заборгованості зі сплати штрафу 7500 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2020 року було відкрито провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» та [PERSON] , було укладено договір №2896600143-091500 від 05.01.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено за допомогою електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «ФК Є ГРОШІ» - www.e-groshi.com. Строк на який надається позика становить 31 день, тобто позика має бути повернута до 04.02.2019 року. Відповідно до ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статі. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надіслана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Враховуючи вищезазначене, договір №2896600143-091500 від 05.01.2019 року. року є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлений договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. Згідно п. 1.1. Договору, позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором надає позичальнику кошти в позику в сумі 7500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі 7500,00 грн. Відповідно до умов п. 2.2.2.2. Договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та проценти за користування позикою. Строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 1.3 Договору, строк на який надається позика становить 31 день, позика має бути повернута 04.02.2019 року Відповідно до умов Договору проценти за користування позикою становлять 1,99% за кожен день користування позикою, що становить 726,35 процентів річних. Відповідно до абз.2,3 п. 1.5.2 Договору позичальник зобов`язаний сплатити 3% додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. В разі прострочення більше ніж на 30 днів загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 5% від суми позики. Згідно з п. 4.3 Договору в разі прострочення заборгованості більш ніж на 61 день, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі суми кредиту. Так, у строк визначений Договором у разі виконання відповідачем зобов`язань за цим Договором, відповідач повинен був повернути позику та проценти за користування позикою, проте позичальник не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим станом на 13.11.2019 року виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом 7500,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 4626,75,00 грн., заборгованості по процентам за прострочку 92713,50 грн. Загальна сума заборгованості складає 112335,25 грн., що підтверджується наданими розрахунками заборгованості за Договором №2896600143-091500 від 05.01.2019 року. 02.05.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0205/1, внаслідок чого відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора за договором №2896600143-091500 від 05.01.2019 року. У зв`язку з чим, гарантії, надані боржником щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок в повному обсязі. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.551ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Сума основного боргу складає 7500,00 грн., сума нарахованої пені 92713,50грн., що значно перевищує розмір збитків. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України до розміру основного боргу 7500,00 грн. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення штрафу, суд зазначає наступне. Встановивши, що на суму виниклої заборгованості позивачем нарахована пеня та штраф у розмірі суми кредиту суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 7500 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 347/1910/15-ц. За таких обставин суд вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 19626,75 грн., з яких: 7500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 4626,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7500,00 грн. - заборгованість по процентам за прострочку. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених доказів. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України На підставі вище викладеного, ст.ст. 202, 205, 525, 526, 549, 610, 611, 626, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial