Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

сторони в шлюбі з 29.07.1978 р., мають пятеро повнолітніх дітей. [PERSON] 02.12.2016р. звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, вони часто сварились та конфліктували, він зраджував їй у подружній вірності, тому понад десять років не підтримують подружніх стосунків, просила розірвати шлюб. В суді позивачка позов підтримала, також пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось через сварки і зради відповідача у подружній вірності, тому понад десять років не підтримують подружніх стосунків, на початку вересня 2016р. вона вигнала його з дому, з цього часу спільно не проживають, вона не любить відповідача, настоює на розірванні шлюбу. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач позов визнав, пояснив, що подружнє життя з позивачкою не склались через непорозуміння та сварки, що 01.09.2016р. позивачка вигнала його з дому, відтоді спільно не проживають, він переконаний у недоцільності перебування у шлюбі, дав інші пояснення, просить розірвати шлюб. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Як убачається із пояснень сторін та свідоцтва про шлюб (а.с. 21), сторони в шлюбі з 29.07.1978р., мають пятеро повнолітніх дітей. Із пояснень сторін в суді, убачається, що розлад в сімї стався через сварки та конфлікти, тому 01.09.2016р. сторони припинили подружні стосунки, з цього часу спільно не проживають, просять розірвати шлюб. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Позивачка настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що не любить відповідача і не бажає проживати з ним однією сімєю. Відповідач теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя Ярема, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов.

Outcome: approved