Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] 57910,80 доларів США, що згідно курсу НБ України станом на 10.11.2014 року становить 857079,81 грн., заборгованості за кредитним договором № 17/12-Ф від 21.08.2006 року. Свої вимоги мотивує тим, що 09.08.2007 року між АКБ «ТАС-комербанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2621/0807/64-086, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 60000 доларів США на строк до 08.08.2014 року зі сплатою 13,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом. 02.02.2012 року між ПАТ «СведБанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-комерцбанк», і ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №11, у відповідності до умов якого, ПАТ «СведБанк» відступило позивачу право вимоги до відповідача. Відповідач належним чином умов вказаного кредитного договору не виконав і в нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Вердикт Фінанс» в розмірі 57910,80 доларів США, що згідно курсу НБ України станом на 10.11.2014 року становить 857079,81 грн. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 09.08.2007 року між АКБ «ТАС-комербанк» (правонаступником якого є ПАТ «СведБанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 2621/0807/64-086 відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 60000 доларів США на строк до 08.08.2014 року зі сплатою 13,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.5-10). АКБ «ТАС-комербанк» належним чином виконав зобов'язання за договором шляхом видачі відповідачу готівки, що стверджується заявою на видачу готівки від 09.08.2007 року (а.с.11). Також судом встановлено, що 02.02.2012 року між ПАТ «СведБанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-комерцбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №11, у відповідності до умов якого, ПАТ «СведБанк» відступило позивачу право вимоги до відповідача (а.с.19-30). У відповідності до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Таким чином, до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги, яке АКБ «ТАС-комерцбанк» мав за кредитним договором № 2621/0807/64-086 від 09.08.2007 року до боржника [PERSON] У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, в нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Вердикт Фінанс» в розмірі 57910,80 доларів США, що згідно курсу НБ України станом на 10.11.2014 року, становить 857079,81 грн. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 2621/0807/64-086 від 09.08.2007 року , то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору і договору факторингу, позивач вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором № 2621/0807/64-086 від 09.08.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 3654 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.4).

Outcome: approved