Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина: [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через різні погляди на життя, спільного господарства вони не ведуть, чоловік не піклувався про сім'ю, на даний час перебуває у місцях позбавлення волі, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, будь-якої допомоги на утримання дитини відповідач не надає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини по 200 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі. В частині розірвання шлюбу позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, так як на примирення не згідна. Щодо стягнення аліментів, збільшує позовні вимоги і просить стягувати по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму на 2017 рік. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Повістка про виклик до суду на ім'я [PERSON] була надіслана на адресу Рівненського слідчого ізолятора Управління пенітенціарної служби України в Рівненській області та вручено [PERSON] під розписку. Причину неявки відповідач суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Не подавав відповідач і клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2010 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина: [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю. Відповідач по справі на даний час перебуває у місцях позбавлення волі, спільного господарства сторони не ведуть, не підтримують подружніх стосунки, на примирення не згідні. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітнього сина необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, та хоч на даний час знаходиться у місцях позбавлення волі, але суд вважає, що він може утримувати свого неповнолітнього сина, а тому позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. На думку суду, аліменти необхідно стягнути в сумі по 450 гривень щомісячно тобто у сумі, яка зазначена в поданій позивачкою заяві, в якій вона уточнила і збільшила свої позовні вимоги змінивши суму аліментів, яку просить стягну з відповідача. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дитини, стан їх здоров'я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини. На думку суду, стягнення аліментів у вказаній сумі в даній ситуації є реальним, оскільки стягується фактично мінімальний розмір, і відповідатиме належному утриманню дітини. Навіть у ситуації, коли відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, він не позбавлений можливості працювати, а перекладати утримання його дитини на плечі держави немає законних підстав. Суд вважає, що відповідач самоусунувся від вирішення даного спору. Він, отримавши позовну заяву, ніяким чином не відреагував на неї, не подав своїх заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду і сума судового збору визначається на час подання позову.

Outcome: approved