Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за невиконання зобов`язань. 1.Стислий виклад позиції позивача. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.05.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/9247/6/14705 згідно з умовами якого, банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) доларів СІІІА, строком до 15.05.2028 року. Через невиконання умов та зобов`язань передбачених кредитним договором, первісний кредитор звернувся до [PERSON] з позовом до суду про стягнення утвореної заборгованості. В свою чергу, [PERSON] звернувся до ВАТ «Ерсте Банк» з зустрічним позовом про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним та розірвання кредитного договору. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2011 року справа №2-1086/11, позов ВАТ «Ерсте Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. З [PERSON] на користь ВАТ «Ерсте Банк» стягнута заборгованість у розмірі 1155968,15 грн.; заборгованість по відсоткам у розмірі 279370,76 грн. та пеня за несвоєчасне повернення кредитної заборгованості у розмірі 39775,49 грн.. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ВАТ «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним та розірвання кредитного договору - відмовлено. 25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Ерсте Банк» та ВАТ «Ерсте Банк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір відступлення права вимоги №GL3N218881, відповідно до умов якого банк відступив, а новий кредитор набував права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/9247/6/14705, що підтверджується додатком 1 до основного договору з персональним визначенням боржника. Ухвалою Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від 23.03.2021 року справа №2-1086/11, змінено стягувача із ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Спектрум Ессетс» у виконавчих провадженнях щодо виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2011 року по справі №2-1086/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/9247/6/14705. Таким чином, до ТОВ «Спектрум Ессетс» перейшли всі права кредитора та стягувача щодо права майнової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором та рішенням суду по справі №2-1086/11 від 15.11.2011 року. Відповідачем, в порушення законних приписів суду, що мають імперативний характер, не було здійснено жодної дії направленої на виконання рішення суду, погашення заборгованості по кредиту не відбулось навіть частково, у зв`язку з чим станом на день подання позову рішення суду по справі №2-1086/11, є невиконаним. Відповідна заборгованість також підтверджується додатком 1 до договору №GL3N218881 про відступлення прав вимоги від 25.09.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, з якого безпосередньо ПАТ «Фідобанк» визначив суму заборгованості на дату здійснення правочину з правонаступництва до ТОВ «Снектрум Ессетс». У зв`язку з тим, що відповідач не виконав своєчасно своє зобов`язання за кредитним договором та проігнорував законну силу рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-1086/11, кредитор має право на стягнення з боржника 3% відсотків річних та інфляційних витрат від суми боргу, яка встановлена судом та не була погашена боржником, тобто через невиконання зобов`язань, встановлених як кредитним договором, так і рішенням суду. Стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутись до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Беручи до уваги факт виникнення у відповідача зобов`язань вже на підставі рішення суду, вбачається, що на них поширюється ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові та складають особливу міру відповідальності боржника. Основна сума заборгованості за відповідним рішенням суду складає 1 476 844,40 гривень. Інфляційні витрати розраховуються за трирічний період, а саме: з 13.07.2018 року по 13.07.2021 року та рахуються за відповідною математичною формулою. За підсумками даного розрахунку, сума інфляційних витрат за відповідний період складає 340 770,83 гривень. За підсумками розрахунку, сума 3% річних у період з 19.07.2018 року по 19.07.2021 рік складає 133 037,34 гривень. Відтак, підсумовуючи здійснені розрахунки, вбачається, що за трирічний період, загальна сума інфляційних витрат та трьох відсотків річних складає 340 770,83 гривень + 133 037,34 гривень = 473 808,17 гривень. 2. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. 3. Заяви, клопотання учасників процесу. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме через офіційнийвеб-портал судової влади України в мережі Інтернет шляхом розміщення оголошення про розгляд справи. Відповідно до частини першої та другої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Як визначено частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибув на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не повідомив; правом подачі відзиву не скористався; позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини справи та норми права, які застосував суд. Судом встановлено, що 06.05.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/9247/6/14705 згідно з умовами якого, банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) доларів СІІІА, строком до 15.05.2028 року. Через невиконання умов та зобов`язань передбачених кредитним договором, ВАТ «Ерсте Банк» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/9247/6/14705 від 06.05.2008 року. В свою чергу, [PERSON] звернувся до ВАТ «Ерсте Банк» з зустрічним позовом про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним та розірвання кредитного договору. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2011 року справа №2-1086/11, позов ВАТ «Ерсте Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. З [PERSON] на користь ВАТ «Ерсте Банк» стягнута заборгованість у розмірі 1155968,15 грн.; заборгованість по відсоткам у розмірі 279370,76 грн. та пеня за несвоєчасне повернення кредитної заборгованості у розмірі 39775,49 грн.. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ВАТ «Ерсте Банк», третя особа приватний нотаріус Базан Т.П. про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним та розірвання кредитного договору - відмовлено. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2016 року справа №495/3702/16-ц змінено стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» у виконавчому провадженні №2-1086/11, виданого 21.05.2013 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/9247/6/14705 від 06.05.2008 року. 25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір відступлення права вимоги №GL3N218881, відповідно до умов якого банк відступив, а новий кредитор набував права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/9247/6/14705. Ухвалою Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від 23.03.2021 року справа №2-1086/11, змінено стягувача із ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Спектрум Ессетс» у виконавчих провадженнях щодо виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2011 року по справі №2-1086/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/9247/6/14705. Таким чином, до ТОВ «Спектрум Ессетс» перейшли всі права кредитора та стягувача щодо права майнової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором та рішенням суду по справі №2-1086/11 від 15.11.2011 року. У зв`язку з невиконанням [PERSON] рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2011 року, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконання останнім грошового зобов`язання. Оскільки відповідач не виконав своєчасно своє зобов`язання за кредитним договором та проігнорував законну силу рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-1086/11, кредитор має право на стягнення з боржника 3% відсотків річних та інфляційних витрат від суми боргу, яка встановлена судом та не була погашена боржником, тобто через невиконання зобов`язань, встановлених як кредитним договором, так і рішенням суду. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект) Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Разом з тим, за змістом статей 598-609ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. (Правова позиція Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст.625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, основна сума заборгованості за відповідним рішенням суду складає 1 476 844,40 гривень. Інфляційні витрати розраховуються за трирічний період, а саме: з 13.07.2018 року по 13.07.2021 року та складають 340 770,83 гривень. Сума 3% річних у період з 19.07.2018 року по 19.07.2021 рік складає 133 037,34 гривень. Відтак, за трирічний період, загальна сума інфляційних витрат та трьох відсотків річних складає 340 770,83 гривень + 133 037,34 гривень = 473 808,17 гривень. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 5. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 7107,12 грн необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved