Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що діти знаходяться на повному її утриманні. На даний час вона ніде не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому єдиним доходом є щомісячна виплата соціальної допомого. У зв`язку з цим, позивач не може забезпечити дітям необхідний рівень життя, для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Оскільки самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна, тому просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 23.04.2021. 27.04.2021 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Стислий виклад заперечень відповідача. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надав. Позиція учасників судового розгляду. Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином та завчасно повідомлені про час та місце слухання справи. Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Датою ухвалення рішення згідно із вимогами частини п`ятої статті 268 ЦПК України є дата складання його повного тесту. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони уклали шлюб 19.04.2017, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 19.04.2017, виданим Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №123. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ковельським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 05.12.2017 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Ковельським міськрайоним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 26.02.2019, сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] засуджений 20.09.2019 вироком Ковельського міськрайонного суду за частиною третьою статті 15 частиною другою статті 152, частиною першою статті 187, частиною першою статті 186, частиною першою статті 70 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі. Утримується в місяцях позбавлення волі з 17.03.2020. В ДУ «Маневицька виправна колонія (№42) відбуває покарання з 24.04.2020 по даний час. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дітей повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182, статті 183 СК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved