Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилається на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 19 березня 2012 року на суму 14000 грн. зі строком на 36 місяців. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до умов якого, ПАТ «ОТП Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів по кредитному договору № [NUMBER] від 19 березня 2012 року. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує. Таким чином, станом на 11 листопада 2016 року [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № [NUMBER] від 19 березня 2012 року в сумі 24649 грн. 37 коп. У судове засідання представник позивача не зявилась, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 39). Відповідач в судове засідання двічі не зявився, хоча був повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання ним судових повісток. Про причини неявки суд не повідомлено (а.с. 35, 40). Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 19 березня 2012 року на суму 14000 грн. зі строком на 36 місяців (а.с. 4-7). 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до умов якого, ПАТ «ОТП Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів по кредитному договору № [NUMBER] від 19 березня 2012 року (а.с. 13-16). Договір № [NUMBER] укладений 19 березня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] входить до купленого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 22 грудня 2014 року кредитного портфелю, що підтверджено витягом з додатку № 1 до вказаного договору факторингу (а.с. 30). Відповідно до п. 1.2.1. вище вказаного договору для придбання товару та послуг кредитор надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору та правил кредитування, а позичальник зобовязується повернути кредит,сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Відповідач свої зобовязання за умовами кредитного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобовязань або відповідальності перед боржником у звязку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, станом на 11 листопада 2016 року [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № [NUMBER] від 19 березня 2012 року в сумі 24649 грн. 37 коп., яка складається з наступного: -19701 грн. 67 коп. залишок заборгованості за кредитом; -4947 грн. 70 коп. відсотки за користування кредитом. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору № [NUMBER] від 19 березня 2012 року станом на 11 листопада 2016 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 12). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1378 грн. Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII офіційно перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район.

Outcome: approved