Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.07.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. [PERSON], від імені якого діє представник - [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з вересня місяця 2011 року подружнє життя між сторонами фактично припинено. Відповідач у справі постійно вчиняє сварки, вимагає у позивача оформити на її ім'я право власності на житловий будинок, який перейшов позивачу у спадок від батьків. На будь яке примирення позивач не згідний, оскільки вважає, що шлюб припинено остаточно та враховуючи інтереси дитини, яка постійно переносила стреси через скандали дружини, позивач вважає, що шлюб який існує лише формально та має бути розірвано. Крім того, позивач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно та вказує, що і надалі по можливості буде допомагати дитині, однак будь-яких причин зберігати шлюб, який не існує протягом чотирьох років немає сенсу. Враховуючи наведене, представник позивача просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 30.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 273. В судове засідання позивач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, однак при вирішенні питання про розірвання шлюбу покладалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, виданого повторно 27.03.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони зареєстрували шлюб 30.07.2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 273. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача та його представника щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Наданий судом строк для можливого примирення позитивного результату не приніс сторони не примирились. Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, що підтверджується попереднім зверненням позивача до суду про розірвання шлюбу в 2012 році; спільне господарство не ведеться; в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння; шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені представником позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про доцільність розірвання шлюбу між сторонами. Крім цього, з [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved