Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

ТОВ Кредекс фінанс 23 липня 2015 року звернулося до Веселинівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що 04 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум банком» (Первинний кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 165/3003ВСL за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 11 140 грн. строком до 04 квітня 2014 року. Платежі з повернення кредиту повинні були проводитися відповідно до умов договору. Відповідачкою умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08 травня 2015 року становить 13265,80 грн., з них: ●заборгованість за основною сумою боргу 9865,80 грн. ●заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1849,60 грн. ●пеня за порушення графіку погашення заборгованості 1550,4 грн. В подальшому, Первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. ТОВ ФК БІЗНЕСФІНАНС набуло право вимоги за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року на підставі договору факторингу № 20120619-г від 19 червня 2012 року, що був укладений з ПАТ Платинум банк. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року на підставі договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року, що був укладений з ТОВ ФК БІЗНЕСФІНАНС. ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року на підставі договору факторингу №1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 13265,80 грн., з них: ●заборгованість за основною сумою боргу 9865,80 грн. ●заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1849,60 грн. ●пеня за порушення графіку погашення заборгованості 1550,4 грн. В ході розгляду справи представником позивача [PERSON] було надано письмове клопотання про уточнення позовних вимог з урахуванням строків позовної давності, втрат від інфляції та 3% річних, згідно якого просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року, що становить 16099,07 грн., з яких: ●заборгованість за тілом кредиту 8214,59 грн; ●заборгованість за відсотками 1088, 30 грн., ●втрати від інфляції 6404, 69 грн.; ●три відсотки річних 391,49 грн. . В судове засідання представник ТОВ «Кредекс фінанс» не з`явився, але направив на адресу суду лист в якому просить справу розглядати у відсутність представника позивача та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала клопотання в якому просить слухати справу у її відсутність за участю її представника. Надала суду письмові заперечення згідно яких просить суд у позовних вимогах відмовити повністю та застосувати строки позовної давності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду додаткове письмове заперечення, згідно якого не згодна з нарахованою сумою втрат від інфляції. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум банком» (Первинний кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 165/3003ВСL за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 11 140 грн. строком до 04 квітня 2014 року. Порядок погашення кредиту визначений умовами договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. ПАТ «Платинум Банк» надав кошти відповідачці. Відповідачкою [PERSON] порушено умови Кредитного договору, внаслідок чого вона має прострочену заборгованість. Згідно розрахунків заборгованість відповідачки станом на 28 серпня 2015 року становить 9302,89 грн., з яких: ●заборгованість за тілом кредиту 8214,59 грн.; ●заборгованість за відсотками 1088, 30 грн. Що ж до заяви відповідача про застосування строків позовної давності судом встановлено наступне. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору (пункти 2.5., 2.8. Кредитного договору) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту щомісячно рівними частинами. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником в період з 27 по 01 число кожного місяця включно (пункт 2.5. Договору), то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Крім того, така позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14. Останній платіж відповідачка здійснила 01 лютого 2012 року. Відповідачка перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення заборгованості за кредитом з 02 березня 2012 року, у звязку із чим з у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. Згідно додатку № 1 до Договору кредиту останній платіж відповідачка повинна була зробити 04 квітня 2014 року. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] 18 липня 2015 року, тобто в межах позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з розрахунками наданими позивачем згідно яких заборгованість відповідачки за кредитним договором вираховується за період 04 серпня 2012 року по 04 квітня 2014 року, тобто в межах строків позовної давності за кожним окремим платежем та становить 9302,89 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту 8214,59 грн.; - заборгованість за відсотками 1088, 30 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113 цс 14 за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Порядок нарахування індексу інфляції викладений в листі Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.1997 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі ст. 625 ЦК України здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. Згідно розрахунку позивача, за період квітень 2014 року липень 2015 року інфляційні втрати склали 6404,69 грн., а 3 % річних за період з 04.04.2014 року по 28.08.2015 року склали 391,49 грн. Перевіривши розрахунок позовних вимог, суд погоджується з сумою нарахованих 3% річних, що становить 391,49 грн. (сума боргу 9302,89 грн. * №% річних / 100% / 365 днів * 512 прострочених днів). Однак, суд не погоджується щодо суми інфляційних втрат. Так загальний рівень інфляції за період квітень 2014 року липень 2015 року відповідно до встановленої законодавством процедури його обрахування становить 168,846 %. З врахуванням суми заборгованості відповідача перед позивачем за наведені періоди сума інфляційних втрат останнього склала 15707,56 грн. (загальний рівень інфляції 168,846 % * загальну суму заборгованості 9302,89 грн.). Таким чином втрати від інфляції становлять 6404,67 грн. ( сума інфляційних втрат 15707,56 грн. - сума боргу 9302,89 грн.), що на 2 (дві) копійки менше ніж в розрахунку наданому представником позивача. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. ТОВ ФК БІЗНЕСФІНАНС набуло право вимоги за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року на підставі договору факторингу № 20120619-г від 19 червня 2012 року, що був укладений з ПАТ Платинум банк. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року на підставі договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року, що був укладений з ТОВ ФК БІЗНЕСФІНАНС. ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року на підставі договору факторингу №1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «Кредекс фінанс» перейшло право первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 165/3003ВСL від 04 жовтня 2011 року у розмірі 16 099 (шістнадцять тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 05 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8214 (вісім тисяч двісті чотирнадцять) гривень 59 копійок; заборгованість за відсотками 1088 (одна тисяча вісімдесят вісім) гривень 30 копійок; інфляційні втрати 6404 (шість тисяч чотириста чотири) гривні 67 копійок; 3% річних від простроченої суми 391 (триста дев`яносто одна) гривня 49 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь ТОВ «Кредекс фінанс»підлягає стягненню сплачий при зверненні позивача до суду судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладено,

Outcome: partial