Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

ТОВ «СоцСфера» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, уточненим в ході судового розгляду справи, до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 7\~256 грн. 81 коп., судових витрат і виселення без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, ТОВ «СоцСфера» відповідно договору купівлі-продажу № 1100 від 06.04.2007 року є власником приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 90, яке здає в найм громадянам. Відповідач проживає в кімнаті № 196 вищезазначеного будинку на підставі договору найму № 617/90 від 01.08.2015 року, термін дії якого складав 11 місяців і не передбачав автоматичної пролангації. Крім того, вона користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач, проте плату за них не вносить. У звязку з цим у неї виникла заборгованість за найм приміщення і надані житлово-комунальні послуги за період з серпня 2015 року по квітень 2017 року у розмірі 7\~256 грн. 81 коп. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. У судовому засіданні відповідач та її представник уточнений позов визнали частково, а саме в частині стягнення заборгованості за найм приміщення і надані житлово-комунальні послуги за період з серпня 2015 року по квітень 2017 року у розмірі 7\~256 грн. 81 коп., в частині виселення не визнали і просили суд відмовити у задоволенні позову в зазначеній частині. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, аналізуючи і оцінюючі всі надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.04.2007 року, укладеного між ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» (продавець) та ТОВ «СоцСфера» (покупець), продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв належний продавцю обєкт нерухомості гуртожиток літ.А-9, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 90, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з п. 6.2 договору купівлі-продажу від 15.05.2007 року право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору, виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору. Відповідно до договору найма № 617/90 від 04.08.2015 року, укладеного між ТОВ «СоцСфера» (наймодавець) та [PERSON] (наймач), наймодавець передав, а наймач прийняв у тимчасове платне користування житлове приміщення для мешкання за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 90, кім.196. Згідно з п. 4.1 договору найма № 617/90 від 04.08.2015 року, термін найму складає 11 міс. з моменту підписання акту прийому-передачі сторонами та може бути скорочений або продовжений на підставі додаткової угоди. Згідно з розрахунком суми заборгованості і акту звірки, [PERSON] має заборгованість за найм приміщення і надані житлово-комунальні послуги за період з серпня 2015 року по квітень 2017 року у розмірі 7\~256 грн. 81 коп., яку добровільно нею не сплачено. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 109 Житлового кодексу України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно зі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Тому, враховуючи, що відповідач без жодних правових підстав незаконно проживає в спірній кімнаті по теперішній час та в добровільному порядку виселитися з неї не бажає, в трудових відносинах з позивачем не перебуває, а також те, що вона не надала суду, маючи таку можливість, доказів на підтвердження її законного проживання в даному гуртожитку, тому суд дійшов висновку про необхідність виселити відповідача із займаного нею жилого приміщення кімнати № 196 у гуртожитку,за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 90, без надання іншого жилого приміщення. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Права та обовязки мешканців гуртожитків як споживачів житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про електроенергетику» та іншими законами та нормативними актами з питань надання окремих видів таких послуг. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як встановлено судом, відповідачем безпідставно, всупереч вимогам законодавства України, плата за найм житла і плата за житлово-комунальні послуги сплачувалась нерегулярно та не в повному обсязі, у звязку з чим згідно з розрахунку наданого позивачем, який суд визнає як належний доказ по справі, за період з серпня 2015 року по квітень 2017 року утворилась заборгованість в сумі 7\~256 грн. 81 коп. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). На підставі ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в порушенні строків та порядку оплати житлово-комунальних послуг і плати за найм, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved