Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКТОРІЯ РІЕЛТІ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Дніпровський районний відділ міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКТОРІЯ РІЕЛТІ» відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрований колишній власник [PERSON] , що створює позивачу перешкоди у користуванні власністю та розпорядженню майном. У позасудовому порядку вирішити спір не має можливості, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача у судовому засіданні 18.10.2019 року позовні вимоги, з підстав викладених у позові, підтримав у повному обсязі та просив суд усунути Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІКТОРІЯ РІЕЛТІ» перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виселити [PERSON] з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача. Подальший розгляд справи просила проводити за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання двічі поспіль не з`явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за останніми відомими місцями реєстрації та проживання, згідно відповіді наданою ДМС України в Дніпропетровській області. Судові\~повістки направлені відповідачу були отримані (а.с.№21). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України\~вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник Дніпровського районного відділу міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю позивач «ВІКТОРІЯ РІЕЛТІ» є власником житлового будинку, загальною площею 20,2 кв.м., що находиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивач згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2019 року є власником земельної ділянки, растровий номер 1221486200:01:058:0089, площею 0,0328 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, відповідно Довідки про склад сім`ї та проживання від 16.05.2019 року №2942, виданої виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не закону (ст.319 ЦК України). Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України). Відповідно до ст.380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, построєна з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, предназначена для постійного у ній проживання. Згідно з ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, позивач є законним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у тисненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Слід також зазначити, що власник житла має право вимагати визнання колишнього власника (відповідача) таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова зідіб.11.2016 року по справі №6-709цс16), згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком і має бути позбавлений права користуванням ним, оскільки його право . пості на будинок припинилося. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 842,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved