Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 21 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу від 12 квітня 1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 386 та посвідченого приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л. І.. Встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, оскільки пов'язане з відчуженням будинку. Так, для оформлення відчуження будинку вона звернулася до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т. О, якою були виявлені помилки у написанні її прізвища. У договорі купівлі-продажу будинку від 12 квітня 1994 року її прізвище зазначене як «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Розбіжності з написанні прізвища є результатом невірного перекладу прізвищ з російської мови на українську мову. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 22 листопада 2018 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи на 13 год. 30 хв. 10 грудня 2018 року. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи. Заявник та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, представник заявника надала заяву про розгляд справи в її відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги просить задовольнити (а.с. 40). Представник заінтересованої особи - Роменської районної ДНК у судове засідання не з'явився. Згідно Акту кур'єра суду від 26.11.2018 року Роменська районна ДГНК ліквідована (а.с. 37). Заінтересована особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Селезньова Т. О. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.39). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. У паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданому 08 червня 1998 року Роменським МРВ УМВС України в Сумській області прізвище заявниці на українській мові зазначено: «[PERSON]», на російській мові - «[PERSON]». Місце реєстрації: [ADDRESS] (а.с.6-9). Згідно договору купівлі-продажу від 12 квітня 1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 386, [PERSON], який мешкає в с. Піски Роменського району Сумської області, продав [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, житловою площею будинку 13,9 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.1-14). З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу. При розгляді даної заяви судом застосовані норми процесуального права: Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Мотиви суду З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що розбіжності у написанні прізвища заявниці унеможливлює відчуження належного їй будинку. Внести виправлення у договір купівлі-продажу будинку немає можливості, оскільки Роменська районна ДНК не здійснює свою діяльність. Крім того, на підставі досліджених документів, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає встановленою обставину належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 12 квітня 1994 року заявниці, що являється підставою для задоволення даної заяви. Встановлення даного факту створює заявнику умови для здійснення особистого майнового права - відчуження належного їй майна. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України. Суд

Outcome: approved