Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (далі - ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в сумі 94 412,98 грн., яке було виплачене позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 06.12.2017 року між позивачем та ТОВ «Європа АРМ Спорт» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту [NUMBER], відповідно до умов якого було забезпечено транспортний засіб «Мітсубіши», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 14.09.2018 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Порше», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ««Мітсубіши», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП від 14.09.2018 року. На підставі заяви представника ТОВ «Європа АРМ Спорт» [PERSON] від 28.09.2018 року позивачем 03.10.2018 року було здійснено страхову виплату у розмірі 94 412,98 грн., та оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач звертається із вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до відповідача у судовому порядку. 27 лютого 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до [PERSON] про відшкодування витрат, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 02 квітня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва уаяву представника позивача Солодовнік М.В. про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до [PERSON] про відшкодування витрат повернуто заявнику. Відповідач [PERSON], отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 27 лютого 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що [PERSON] 14.09.2018 року о 16 год. 20 хв. в м. Києві, на пр.-ті С. Бандери, 16 у м. Києві, керуючи автомобілем марки «Порше», державний номерний знак [NUMBER], зупинившись, відчинив двері, чим створив перешкоду автомобілю «Мітсубіши», державний номерний знак [NUMBER], що призвело до зіткнення обох транспортних засобів. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджено постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року, що залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2019 року. (а.с. 31, 32-34) Так згідно постанови суду від 08.11.2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2019 року вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами по справі. (а.с. 31) За даними Висновку експертного дослідження № 12-1/48 від 09.01.2019 року, складеним експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, з технічної точки зору, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Порше», реєстраційний номер [NUMBER], повинен був діяти згідно з вимогами п. 15.13 ПДР; в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Порше», реєстраційний номер [NUMBER], мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Мітсубіши», державний номерний знак [NUMBER], для чого йому потрібно було виконати вимоги п. 15.13 ПДР України. (а.с. 36-44) Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року та постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2019 року, зокрема, щодо вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 14.09.2018 року. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 14.09.2018 року автомобіль «Мітсубіши», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності ТОВ «Європа АОРМ Спорт», було забезпечено ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту [NUMBER] строком дії з 08.12.2017 року до 07.12.2018 року. (а.с. 4-17, 18) 28.09.2018 року представником страхувальника [PERSON] до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» подано заяву про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди від 14.09.2018 року за участю забезпеченого автомобіля «Мітсубіши», державний номерний знак [NUMBER]. (а.с. 19, 20) На підставі Рахунків від 25.09.2018 року, Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 03.10.2018 року, Страхового Акту № 2321 від 01.10.2018 року, складеного ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», страховиком здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 94 412,80 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 7083 від 03.10.2018 року. (а.с. 21-30, 46-68) Згідно Листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 30.01.2019 року № 9-09/3040, за результатами запиту до Єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ отримано інформацію про відсутність діючого станом на дату ДТП 14.09.2018 року Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу «Порше», д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 45) Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком особи, яка завдала шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування на винну особу суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові Великої палати від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» матеріальної шкоди в розмірі 94 412,98 грн., що є страховим відшкодуванням, здійсненим позивачем на рахунок потерпілого за наслідками вчинення ДТП, оскільки, заявляючи вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» не надав доказів на підтвердження його звернень до МТСБУ з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, ураховуючи той факт, що на момент досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому такий позов є передчасним, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до [PERSON] про відшкодування витрат, є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed