Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (далі - ТОВ «Фінансова компанія є гроші») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 08.05.2018 між ним та [PERSON] було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3418612108-003404. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 3 000 грн., строком до 14.05.2018, з фіксованою процентною ставкою 2 проценти на кожен день користування кредитом. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 03.10.2018 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 24230, 70 грн., яка складається з наступного: 3000 грн. заборгованість за тілом кредит, 8450,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 12780 грн. пені. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія є гроші» заборгованість у розмірі 24230, 70 грн. за кредитним договором № 3418612108-003404 ві д08.05.2018, а також судовий збір в розмірі 1762 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, а також вказав на те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 08.05.2018 між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3418612108-003404 (а.с. 11-17) (далі - договір). Відповідно до п. 2.1. договору Позикодавець на умовах цього Договору надає Позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання Позики, та відповідно до умов цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути Позику та сплатити Суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначениц цим Договором. Пунктом 3.1. договору передбачена сума кредиту - 3000 грн. Згідно з п. 3.2.1 договору проценти за користування Позикою становлять 2 % за кожний день користування Позикою, що становить (730 процентів річних). Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 5.4. договору дата повернення Позики - не пізніше 23:00 14.05.2018 вклюно. Згідно з п. 8.1. договору повернення Позики здійснюється Позичальником у готівковій формі шляхом внесення грошових коштів у касу та/або зарахування коштів на поточний рахунок Позикодавця. Відповідно до п. 7.1. договору у випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення Позики та/або оплати Суми процентів за користування Позикою, Позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з Позичальника пеню в розмірі 3 % від залишку Суми Позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно з розрахунками, наданими позивачем (а.с.19-23), заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 03.10.2018 року складає 24230, 70 грн., з яких: 3000 грн. заборгованості за тілом кредит, 8450,70 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 12780 грн. пені. Виходячи з вищевикладеного, 3000 грн. заборгованості за тілом кредит, 8450,70 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 12780 грн. пені підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача у повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 762 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. Судом установлено, що 01.08.2018 між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) було укладено договір про надання юридичних послуг № 01/08-2 (а.с. 39). Відповідно до п. 1.1. в порядку та на умовах, визначенх цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику визначені цим Договором юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкуванні, а також судах загальної юрисдикції (далі-послуги), а Замовник зобов`язується оплатити такі послуги. Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт № 90 від 01.08.2018 ФОП [PERSON] виконала роботи, що передбачені умовами договору, а саме: проведення усної консультації (1 година -200 грн.), аналіз документів кредитної справи (2 години - 600 грн.), підготовка позовної заяви, клопотання (4 години - 700 грн.) (а.с. 40). На підтвердження сплати зазначених сум надано платіжне доручення № 1267 від 03.10.2018 (а.с. 41). Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ураховуючи те, що ст. 137 ЦПК України передбачено можливість відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, наданої адвокатом, доказів того, що [PERSON] є адвокатом суду не надано, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових пісдтав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: approved