Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом та просить визнати договір купівлі-продажу 7441/15/407 транспортного засобу від 23.12.2015 року недійсним, мотивуючи вимоги тим, що такий укладений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки позивач, як заставодержатель не надавав дозволу на продаж заставного майна, а також на момент продажу у Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна існувало обтяження на транспортний засіб, який є предметом договору, що оспорюється. В судове засідання сторони не зявились, до його початку від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи, причини неявки відповідачів, які в установленому порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, суду не повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. 25.02.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 50007581, відповідно до якого позивач зобов'язався надати Відповідачеві [PERSON] кредит у сумі 92 929, 89 грн., що є еквівалентом 11 408, 04 доларів США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZDG037382, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, а Відповідач [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачеві [PERSON] у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання [PERSON], а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору. Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов'язання [PERSON] за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного між Сторонами Договору застави транспортного засобу № 50007581 від 28.02.2013 р., за яким [PERSON] було передано у заставу транспортний засіб марки Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZDG037382, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Чернігівським ВРЕР 27.02.2013 р., заставною вартістю 109 731, 00 грн. 23.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 7441/15/407 транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZDG037382, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012. Згідно з ч. 2 ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 2.3.4 Договору застави, [PERSON] зобов'язується без попередньої письмової згоди Позивача не здійснювати наступної застави Предмета застави, дій, пов'язаних зі зміною права власності на Предмет застави. В силу ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. З 01.03.2013р. в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження за № 13553501, а саме заборона відчужувати автомобіль марки Polo Sedan, кузов № XW8ZZZ61ZDG037382, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Однак, Позивач не давав згоди на відчуження Предмета застави. Згідно ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставо держателя. Обов'язок боржника негайно письмово повідомити обтяжувача про намір реалізації предмета застави передбачений ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження нього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Таким чином, враховуючи викладене вище, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved