Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (надалі ТОВ «Кей-Колект») звернулось до суду із позовними вимогами та просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 334,27 (шістдесят вісім тисяч триста тридцять чотири долари 27 центів) доларів США у подальшому уточнивши позовні вимоги, просив стягнути вказану суму з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Позивач посилався на те, що 11.04.2008 року, між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений кредитний договір, а поручителем по даному договору була [PERSON] 11.06.2012 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за зобов'язаннями відповідачів відповідно до договору факторингу. У зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та несплатою відсотків за користування кредитними коштами, ТОВ «Кей-Колект» вимушене звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. До судового засідання призначеного на 01.11.2017 року не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю. [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи в зв'язку проведенням медичного обстеження, однак буд-яких підтверджень поважності неявки до заяви не надав. [PERSON] з позовними вимогами ТОВ «Кей-Колект» не погодилась, надала до суду зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що дійсно збиралася підписати такий договір, проте ніколи його не підписувала. Просила визнати недійсним Договір поруки №193532 від 11 квітня 2008 року. До судових засідань призначених на 20.09.2017 року та 01.11.2017 року не з'явилась, повідомлялась, про причини неявки суд не сповістила. Справа знаходилась у проваджені Київського районного суду м. Одеси з 16.12.2014 року, що значно перевищує граничний термін розгляду цивільних справ, передбачених ч.1 та 2 ст. 157 ЦПК України. Одночасно з тим, судом приймається до уваги, що на протязі всього часу знаходження справи на розгляді у суді від [PERSON] заяв про залишення позову без розгляду, відмов від позову не надходило, що свідчить про її бажання отримання рішення по суті виниклого спору. Однак, [PERSON] з 20 вересня 2017 року не з'являється до судових засідань без поважних причин, суд вважає, що позивач по зустрічному позову навмисно затягує вирішення справи по суті, тим самим зловживає своїми правами і чергове відкладення розгляду справи, провадження по якої триває понад розумних строків, буде порушувати права відповідача, який є також і позивачем по первісному позову на своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що є основоположними завданнями цивільного судочинству, і передбачено у ст. 1 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі позивача по зустрічному позову на підставі наявних у справі даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 11.04.2008 року [PERSON] уклав з ПАТ «Укрсиббанк» кредитний договір №11326130000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 62390.00 (шістдесят дві тисячі триста дев'яносто) доларів США, а позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредитні кошти, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком №1 до нього, графіком погашення кредиту. 11.04.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №193532, відповідно до якого, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за [PERSON] в частині його зобов'язань, які виникли з договору надання споживчого кредиту №11326130000 від 11.04.2008 року. Відповідно до Висновку №663 від 28.11.2016 року судово-почекознавчої експертизи, підписи від імені [PERSON] у наданих на експертизу документах, а саме на примірниках договору поруки №193532 від 11 квітня 2008 року - виконані не самою [PERSON], а іншою особою (особами) з наслідуванням підпису [PERSON], ймовірніше за все, «по пам'яті». 11.06.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №4, відповідно до якого, ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов'язаннями [PERSON], [PERSON] за кредитним договором та договором поруки. У порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, не надав банку, а подальшому, ТОВ «Кей-Колект», грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до Умов договору. Відповідно до довідки - розрахунку від 08.03.2017 року із доданими розгорнутими розрахунками, залишок заборгованості [PERSON] за договором №11326130000 від 11.04.2008 року становить 56 927, 02 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот двадцять сім) доларів США 02 центи, з яких 29 975,20 доларів США - строкова заборгованість за основним боргом, 22 320, 62 доларів США - прострочена заборгованість за основним боргом, 4 631, 20 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню підлягає сума заборгованості відповідно до розрахунку від 08.03.2017 року. Відповідно до ч.1. ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Так, відповідно до частин 1 та 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно роз'яснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. При таких обставинах та враховуючи висновок судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підписи на примірниках договору поруки були виконані не самою [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання договору поруки недійсним підлягають задоволенню.

Outcome: partial