Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 22 травня 2002 року виконавчим комітетом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №7, при розірванні шлюбу змінити їй прізвище на дівоче [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 22.05.2002 вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Лолинській сільській раді Долинського району Івано-Франківської області. Від даного шлюбу з [PERSON] дітей у них немає. Спільне життя з останнім не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, несумісність характерів, відсутнє взаєморозуміння, підтримка та повага один до одного, що призвело до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Можливості зберегти сім`ю немає. З 2018 року їх шлюбні відносини фактично припинились. Вони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про спільне майно між ними немає. За таких обставин вважає, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить не надавати строку для примирення та після розірвання шлюбу прізвище змінити їй на дівоче [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, однак кожен з них письмово просив справу розглядати у їх відсутності, позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав та підтвердив, що їх сім`я існує лише формально, рішення про розірвання шлюбу остаточне. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.04.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 19 травня 2020 року від позивачки надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності, а від відповідача - заява про визнання позову та розгляд справи без його участі, в тому числі у порядку письмового провадження без фіксування судового процесу. Ухвалою суду від 19.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, однак подав заяву про визнання позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. 26 травня 2020 року позивачкою подана заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 22 травня 2002 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 31.10.2019 Долинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.2). Спільних дітей у сторін немає. З 2018 року вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: вивчивши зміст поданих сторонами заяв, дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінити на дівоче (дошлюбне) [PERSON] , що відповідно до ст. 113 СК України є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з\~цього,\~суд вважає\~за необхідне\~позов задовольнити,\~шлюб між\~сторонами розірвати, прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved