Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2005 року, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Зазначив, що їхня сім'я остаточно розпалася, проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. Переконаний, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 27.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження (а.с. 22). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.04.2018 року сторонам по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу строк для примирення тривалістю у 6 (шість) місяців та провадження у справі зупинено до закінчення строку примирення. Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача, який подав клопотання, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, при цьому, зазначила, що їх сім'я розпалася, з січня 2018 року з позивачем проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Крім того, доповнила, що за час наданий судом для примирення вони не примирилися, тому просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечив, доповнив, що позивач ухиляється від утримання дітей, не бере участі у їх вихованні, діти проживають з відповідачкою. Крім того, зазначив, що Залізничним районним судом м. Львова винесено наказ про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 02 липня 2005 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1304(а.с.12), в якому мають двох малолітніх дітей: трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.13-15). Також встановлено, що сторони з січня 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки. За час наданий сторонам для примирення сімейні відносини не відновлювали, наполягають на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Суд також приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і бажання розірвати шлюб. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved