Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] 24.02.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 30.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрованим у реєстрі за № 116672, про стягнення з неї на користь відповідача ТзОВ «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 26\~318 грн. 52 коп., а також 500 грн. за вчинення цього виконавчого напису. Судові витрати у справі позивачка просить покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що згаданий вище виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачка з ТзОВ «ТОП Кредит», який відступив право вимоги відповідачу, та й із відповідачем безпосередньо, будь-яких договорів не укладала, коштів у кредит не брала, рахунків не відкривала, що, відповідно, аж ніяк не може свідчити про безспірність заборгованості або ж іншої відповідальності позивачки як боржниці перед відповідачем. Крім того, станом на дату вчинення нотаріусом такого виконавчого напису, в останнього був відсутній оригінал кредитного договору чи його дублікат, що має силу оригіналу, а тому нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис на підставі копії договору чи копій інших документів. Відтак позивачка, виходячи з положень ст. ст. 15-16, 18 ЦК України, ст. ст. 1, 34, 39, 87-88 Закону України «Про нотаріат», була змушена звертатись до суду із даним позовом, у котрому обрала спосіб захисту визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього, за участі приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. та приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. як третіх осіб, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подав. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у запропоновані судом строки та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «Українські фінансові операції», за їх участі як третіх осіб, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подали. Заяви та клопотання учасників справи. 24.02.2021 року за вх. № 3494 позивачкою, одночасно із пред`явленням позовної заяви, подано заяву про вжиття заходів її забезпечення. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 25.02.2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18.03.2021 року о 10.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 25.02.2021 року задоволено заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, зокрема зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 30.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрованим у реєстрі за № 116672, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 26\~818 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 52 коп.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 18.03.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено за клопотанням позивачки. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 22.04.2021 року, 10.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 22.04.2021 року підготовче провадження у цій справі закрито та призначено її до розгляду по суті. Визначено дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 13.05.2021 року о 10.00 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду даної справи по суті з`явився уповноважений представник позивачки адвокат Волоховський О.І.. Відповідач у таке судове засідання явки уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки такого представника суд не повідомив. Не з`явилися у таке судове засідання і треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за можливе зазначити таке. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав ТзОВ «Українські фінансові операції», встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що 30.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 116672 (копія мітиться у справі, а. с. 13), про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № 112207 від 14.04.2018 року, укладеним з ТзОВ «ТОП Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу № 2-31/08-Д від 31.08.2020 року є ТзОВ «Українські фінансові операції», у сумі 26\~318 грн. 52 коп. за період з 01.09.2020 року по 19.20.2020 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3\~000 грн. та з простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 23 318 грн. 52 коп.. Крім того, за вчинення цього виконавчого напису з [PERSON] на користь ТзОВ «Українськаі фінансові операції» стягнено 500 грн.. Із місту зазначеного виконавчого напису видно, що нотаріус при його вчиненні керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 (в редакції від 10.12.2014 року, котра діяла на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 27.01.2021 року (копія мітиться у справі, а. с. 16) на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження № 64262706 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса, а постановою цього ж приватного виконавця від 05.02.2021 року (копія мітиться у справі, а. с. 7-8) звернено стягнення на доходи [PERSON] , яка отримує дохід (заробітну плату) у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Стрия», із здійсненням відрахувань у відповідності до чинного законодавства. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. За загальним правилом, наведеним у ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Так, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена й у пунктах 3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. При цьому, перелік документів, за котрими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, котра ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишена без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Суд приймає до уваги також роз`яснення, котрі містяться у пункті 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року за № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом котрих визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Крім того, в силу ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Висновок суду за результатами розгляду справи. З урахуванням положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14.03.2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31.01.2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У межах даних пред`явлених позовних вимог суд, враховуючи також вищенаведені приписи, приходить до висновку про те, що вказана у виконавчому написі, вчиненому 30.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрованим у реєстрі за № 116672, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Українські фінансові операції» заборгованість у розмірі 26\~818 грн. 52 коп., не може вважатися обґрунтованою, що дає підстави вважати, що цей приватний нотаріус при вчиненні зазначеного виконавчого напису не\~перевірив, чи подано на обґрунтування стягнення документи,\~згідно котрих стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, станом на дату вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за № 116672, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 26\~318 грн. 52 коп., законодавча підстава для його вчинення, а саме пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не була чинною, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. За таких наведених вище обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрований у реєстрі за № 116672, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 26\~318 грн. 52 коп. та 500 грн. за вчинення цього виконавчого напису. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № ПН1924198 від 24.02.2021 року (оригінал наявний у справі, а. с. 1), а також у сплаті позивачкою судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 454 грн., що підтверджується квитанцією № ПН1924194 від 24.02.2021 року (оригінал наявний у справі, а. с. 21), а всього 1\~362 грн., - слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, зокрема покласти на відповідача. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення цієї позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved