Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] звернулася до суду 19.10.2018р. з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення не виплаченої заробітної плати та компенсації за затримку з розрахунку. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 22.11.2002 року її було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду контролера енергозбуту 1 групи кваліфікації. 22.06.2018 року позивач звільнилася з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Наразі виплата належних позивачу при звільненні сум так і не відбулася. Відповідно до повідомлення про нараховану суму, належну працівникові при звільненні від 22.06.2018 року № 677 належна виплата становить 40539,13 грн. Таким чином, виплата належних позивачу сум заробітної плати повинна бути здійснена 09.02.2018 року, а отже різниця між цією датою та датою подання позовної заяви становить 83 робочих днів. Розрахунок компенсації у звязку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні: сумарний розмір заробітної плати за квітень - травень 2018 року становить 4400,97 грн + 2400,78 грн = 6801,75 грн. Відпрацьовано протягом робочого часу робочих днів: 9 днів (квітень 2018 року, за вирахуванням періоду відпустки) + 21 день (травень 2018 року) = 30 днів. Середньоденна заробітна плата становить: 6801,75 грн / 30 днів = 226,73 грн. Кількість робочих днів, за які має бути виплачена компенсація у звязку з затримкою виплати заробітної плати: з 22.06.2018 року (день видачі наказу про звільнення) до 19.10.2018 року (дата подачі позову до суду) становить 83 дні. Сума компенсації у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить: 226,73 грн х 83 дні = 18817,59 грн. У звязку з чим позивач, просить стягнути з відповідача суму заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 40539,13 грн. та суму компенсації у звязку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 18817,59 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~зявився,\~про дату,\~час та\~місце слухання\~справи повідомлений\~належним чином,\~причини неявки\~суду не\~повідомив, згідно раніше\~поданого відзиву,\~який міститься\~в матеріалах\~справи,\~проти позову\~заперечує,\~просить відмовити,\~оскільки вважає\~відсутньою прямої\~вини перед\~позивачем,\~так як протягом 2015-2018 років відповідач знаходиться в тяжкому фінансовому становищі, що ускладнило виконання ним зобов'язань, а саме через борги споживачів за електричну енергію, ПАТ «Запоріжжяобленерго» позбавлений можливості вчасно виконувати зобов'язання зі сплати податків та заробітної плати власним працівникам, що свідчить про відсутність вини перед позивачем. Крім того, з відзиву вбачається, що відповідач погоджується з сумою не виплаченої заробітної плати у розмірі 40539,13 грн., але зазначає, що сума середнього заробітку за затримку розрахунку розраховується по іншому, у звязку з чим, ПАТ «Запоріжжяобленерго» буде виготовлено та надано до суду довідку про середній заробіток, яка на час розгляду справи по суту до суду надана не була. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 23.11.2018 року електронною поштою, а 27.11.2018 року безпосередньо до канцелярії суду, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що 22.11.2002 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду контролера енергозбуту 1 групи кваліфікації. 22.06.2018 року позивач звільнилася з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. ПАТ «Запоріжжяобленерго» на день звільнення позивача [PERSON] нарахувало заробітну плату в сумі 40539,13 грн, але не виплатив у звязку з відсутністю грошових коштів. З дня звільнення по день подачі позову до суду жодної виплати належних позивачу [PERSON] при звільненні сум не відбулося. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Згідно зіст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно дост. 43\~Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із\~ст.\~7\~Міжнародного пакту\~про економічні,\~соціальні і\~культурні права,\~ратифікованогоУказом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до\~ч.\~1ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі\~невиплати з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~зазначені встатті 116 КЗпП України,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація згідно\~з частиною\~першоюстатті 117\~КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~абз.\~3\~п.\~2\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженогоПостановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08.02.1995\~року №\~100 (надалі - Порядок), середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до\~п.\~20Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,\~установивши при\~розгляді справи\~про стягнення\~заробітної плати\~у зв'язку\~із затримкою\~розрахунку при\~звільненні,\~що працівникові\~не були\~витрачені належні\~йому від\~підприємства,\~установи організації\~суми в\~день звільнення,\~коли ж\~він у\~цей день\~не був\~на роботі,\~-\~наступного дня\~після пред'явлення\~ним роботодавцеві\~вимог про\~розрахунок,\~суд на\~підставіст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Слід зазначити,\~що несвоєчасна\~або неповна\~виплата відповідних\~належних людині\~виплат,\~зокрема заробітної\~плати,\~порушує конституційний\~принцип,\~який гарантує\~забезпечення державою\~життєвого рівня\~достатнього для\~задоволення необхідних\~життєвих потреб\~і порушує\~право власності\~громадян на\~такі виплати,\~згідно позиції\~Європейського Суду\~з прав\~людини це\~є прямим\~порушенням статті\~першої Протоколу\~№1\~Європейськоїконвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», де зазначено: «Всяка фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Судом встановлено, що 22.11.2002 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу до ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду контролера енергозбуту 1 групи кваліфікації згідно наказу № 844-к від 21.11.2002 року. 22.06.2018 року позивач [PERSON] звільнилася з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Разом із тим, відповідно до наданого відповідачем повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні, розмір невиплаченої [PERSON] заробітної плати станом на 22.06.2018 року складає 40539,13 грн. Зазначені обставини\~визнані відповідачем\~і,\~оскільки суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~і добровільності\~їх визнання,\~ці обставини\~в силу\~положеньст.\~82\~ЦПК не підлягають доказуванню. Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. Окрім того, довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» про середній заробіток позивача [PERSON] та детальний його розрахунок суду не надано. Отже, у судовому засіданні встановлено, що розрахунок компенсації у звязку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні це сумарний розмір заробітної плати за квітень - травень 2018 року, який становить 4400,97 грн + 2400,78 грн = 6801,75 грн. Відпрацьовано протягом робочого часу робочих днів: 9 днів (квітень 2018 року, за вирахуванням періоду відпустки) + 21 день (травень 2018 року) = 30 днів. Середньоденна заробітна плата становить: 6801,75 грн / 30 днів = 226,73 грн. Кількість робочих днів, за які має бути виплачена компенсація у звязку з затримкою виплати заробітної плати: з 22.06.2018 року (день видачі наказу про звільнення) до 19.10.2018 року (дата подачі позову до суду) становить 83 дні. Отже, сума компенсації у звязку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні становить: 226,73 грн х 83 дні = 18817,59 грн. Статтею 1\~Першого протоколу\~доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобов'язань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними. Враховуючи викладене\~вище,\~суд вважає\~можливим задовольнити\~позовні вимоги\~про стягнення не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за затримку з розрахунком, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення трудових прав позивача. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає. Судові витрати. На підставі\~п.\~1\~ч.\~1ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» позивача звільнено\~від сплати\~судового збору\~за звернення\~до суду\~з позовним\~вимогами про\~стягнення заробітної\~плати,\~а тому\~суд вважає\~необхідним в\~порядку,\~передбаченомуст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved