Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті, 05.06.2014 року зробила на імя доньки [PERSON] заповідальне розпорядження, згідно якого все моє майно рухоме та нерухоме, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день смерті та згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь яких винятків. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №611 і даний заповіт ніким не відмінявся та не змінювався. Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2015 року [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть серія 1-КИ №624056, видане виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом №107). У свою чергу, [PERSON] спадщину після померлої прийняла, звернувшись в установлений законом шестимісячний термін з відповідною заявою до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1268 Цивільного Кодексу України. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, що передбачено ст.ст. 1234, 1233 ЦК України, до складу якої входить домоволодіння №2 по вулиці Фадєєва в місті Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області та земельна ділянка площею 1300 км на якій розташоване даний будинок та яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН №042216, виданого 17 лютого 2000 року, згідно рішення від 20.10.1999 року за №234, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №6013 на імя [PERSON] (батька позивачки та чоловіка спадкодавця). Крім того встановлено, що [PERSON] 27.06.2006 року помер і після смерті, прийняла спадщину його дружина [PERSON] та на її імя 12.07.2007 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння та земельну ділянку. Як вказано в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом земельна ділянка розташована на території міста Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області і її цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства. Проте, незважаючи на те, що позивачкою подана заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері і її право на спадкове майно ніхто не оспорює та на домоволодіння їй вже було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, 24.12.2015 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, у звязку з тим, що відповідно до пунктів 4.1, 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (296\\5 від 22.02.2012 року), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Проте спадкодавцем за свого життя не було отримано правовстановлюючий документ на земельну ділянку по вул.Фадєєва, №2 в м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, а саме Державний акт на право приватної власності на землю. Згідно ст. 69 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та згідно п. 216 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину, на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється, зокрема, за заповітом. Цивільним законодавством передбачено регулювання правовідносин щодо здійснення права на спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт неможливості оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, а її вимоги не порушують інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved