Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500420784 від 11.10.2013 року на суму 17331 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» (надалі ТзОВ «Дата [PERSON]») було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500420784 від 11.10.2013 року. 10.10.2016 року між ТзОВ «Дата [PERSON]» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь товариства та останнє набуло право вимоги грошових коштів до відповідача. Вказує, що після відступлення права вимоги, товариством на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги та вимогу про погашення загальної суми боргу, однак відповідач свого зобовязання не виконала. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №500420784 від 11.10.2013 року в сумі 44826,08 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500420784 від 11.10.2013 року на суму 17331 грн. (а.с. 5). 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» (надалі ТзОВ «Дата [PERSON]») було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500420784 від 11.10.2013 року (а.с. 15-16). 10.10.2016 року між ТзОВ «Дата [PERSON]» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь останнього (а.с. 18-20). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В судовому засіданні зясовано, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 10.10.2016 року її борг за кредитним договором нараховано в сумі 44826,08 грн. (а.с. 12). Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved