Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. 24 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.09.2001 року відділом ДРАЦСу по м.Ковелю РС Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис №343. Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 07.09.2001 року, в шлюбі народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з січня 2019 року. Позивач вважає, що шлюб існує лише формально, сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку шлюб розірвати. Стислий виклад заперечень відповідача. 13 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 24 березня 2020 року. Провадження у справі відкрито 25 березня 2020 року. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 19.02.2020 виданого Ковельським міськрайонним відділом ДРАЦСу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) [PERSON] 07.09.2001 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №343. Від шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладені правові норми, обставини у справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем та відповідачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи ту обставину, що сторони виявили взаємну згоду на розірвання шлюбу, суд вважає недоцільним надавати подружжю термін на примирення. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved