Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], який знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Рішення Берегівського районного суду від 27 липня 2015 року шлюб між ними розірвано. Оскільки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у вихованні участі не бере, хоча є приватним підприємцем та може надавати матеріальну допомогу, тому позивачка просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. До початку розгляду справи судом по суті, відповідачем було подано заперечення на позов, відповідно до якого, він не згідний із причинами на які вказує позивачка, як підставу позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки такі не відповідають дійсності та являються надуманими. Зазначав, що він постійно приймав та приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні сина. Крім того, додав, що він часто забирає сина до себе додому, купує йому одяг, перед першим вересням повністю підготовив сина до школи. В звязку з вищенаведеними підставами, відповідач просить стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, однак згідно поданого заперечення просив розглянути справу у його відсутності за наявними в матеріалах справи документами. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 80 ч. 1 СК України передбачено, що аліменти можуть присуджуватися одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки. Ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позовні вимоги про стягнення аліментів з батька дитини предявлено позивачкою в розмірі 1\\3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку позивачка мотивує тим, що відповідач має можливість виплачувати аліменти, оскільки офіційно працює ПП. Таким чином, з огляду на обумовлені ст.183 СК України обставини розмір аліментів підлягає визначенню у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів підлягають врахуванню стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обовязок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, також зважаючи на те, що [PERSON] працює, має стабільний, регулярний заробіток, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів,відповідно до ст. 183 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини, не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого, для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка [PERSON] при предявленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: partial