Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE» 07.11.2019 року, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 9 996.50 грн., 3% річних у розмірі 84.62 грн. та сплаченого судового збору за подання вказаної позовної заяви. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивач продав відповідачу товар на підставі видаткових накладних: №UAUO1_190031857 від 17.07.2019 року на суму 817,10 грн. з кінцевим строком сплати 22.07.2019 року; №UAUO1_190032027 від 18.07.2019 на суму 4942,57 грн. з кінцевим строком сплати 23.07.2019 року, №UAUO1_190032666 від 20.07.2019 на суму 4811,83грн. з кінцевим строком сплати 25.07.2019 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання порушив, з позивачем за отриманий товар розрахувався частково, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворився борг в сумі 9 996,50 грн., у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 25 лютого 2020 року. У судове засідання 25 лютого 2020 року учасники справ не з`явились, про дату та час слухання справи сповіщались належним чином, про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомили, справа слуханням відкладена на 01 червня 2020 року задля повторного належного сповіщення учасників справи. У судове засідання 01 червня 2020 року учасники справ не з`явились, про дату та час слухання справи сповіщались належним чином, про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомили, справа слуханням відкладена на 17 вересня 2020 року задля повторного належного сповіщення учасників справи. У судове засідання 17 вересня 2020 року сторони не з`явилися. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE» до [PERSON] про стягнення заборгованості такими, що підлягають задоволенню, на підставі наступного. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивач продав відповідачу товар на підставі видаткових накладних: №UAUO1_190031857 від 17.07.2019 року на суму 817,10 грн. з кінцевим строком сплати 22.07.2019 року; №UAUO1_190032027 від 18.07.2019 на суму 4942,57 грн. з кінцевим строком сплати 23.07.2019 року, № UAUO1_190032666 від 20.07.2019 на суму 4811,83грн. з кінцевим строком сплати 25.07.2019 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання порушив, з позивачем за отриманий товар розрахувався частково, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворився борг в сумі 9 996,50 грн. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Як зазначає позивач у позовній заяві, позивачем в повному обсязі виконано взяті на себе обов`язки в частині надання товарів відповідачу, що підтверджується видатковими накладними. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано. Разом з тим, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків з повернення коштів виникла прострочена заборгованість. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суду надано докази наявності заборгованості в розмірі 9 996.50 грн., та, як наслідок прострочення сплати - 3 % річних у розмірі 84.62 грн. Враховуючи відсутність доказів щодо погашення відповідачем заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості в заявленому розмірі. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Вирішуючи питання щодо розподіл судових витрат, судом встановлено, що за платіжним дорученням № 23342 від 19.09.2019 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 921.00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 1 921.00 грн.

Outcome: approved