Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 23.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] в м. Малині Житомирської області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Після смерті матері позивач фактично вступила в управління спадковим майном, зокрема, доглядала за домоволодінням в с. Крушники, здійснювала його ремонт, обробляла присадибну земельну ділянку, тобто вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері. Однак оформити спадщину [PERSON] не в змозі, оскільки при зверненні до державного нотаріуса отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини. У зв`язку з цим [PERSON] змушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Отже [PERSON] просить суд встановити юридичний факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] ; визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник Чоповицької селищної ради Малинського району Філоненко М.М. в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнав, просив справу розглядати без участі представника. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] померла в м. Малині Житомирської області [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис про смерть №3 (а.с.6). Позивач є донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Після смерті матері [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Разом з цим, позивач вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, зокрема, доглядала за домоволодінням в с. Крушники, здійснювала його ремонт, обробляла присадибну земельну ділянку. Від так [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері, яка бажає прийняти спадщину. Згідно постанови державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори від 16.06.2020 року №02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку з пропуском передбаченого законодавством шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с.17). Щодо спадкового майна, право власності на яке позивач просить визнати за нею, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Чоповицької селищної ради Малинського району №72/3 від 05.03.2020 року, на день смерті [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.18). Відповідно до довідок Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації №13305 від 25.02.2020 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстроване у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння (а.с.10,11). На замовлення [PERSON] Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.12-16). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із ч.1 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцями за законом першої черги у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Отже, аналіз досліджених доказів в їх сукупності дає підстави для задоволення вимог позовної заяви [PERSON] в частині встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері. Щодо позовної вимоги про визнання права власності суд зазначає наступне. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] , а отже її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved