Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач ОСББ «НАДІЯ-МОРШИН» 14.07.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про солідарне стягнення на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за оплату житлової послуги з управління багатоквартирним житловим будинком, зокрема зі сплати щомісячних внесків на утримання спільного майна багатоквартирного будинку й прибудинкової території, у загальному розмірі 6 881 грн. 78 коп., котрий включає в себе також неустойку (пеню), нараховані на суму заборгованості 3 відсотки річних та інфляційні втрати. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання цієї позовної заяви до суду, у розмірі 2 379 грн., позивач просить покласти на відповідачів у рівних частинах. Позов обґрунтовано тим, що обоє відповідачів, разом із двома їм малолітніми дітьми мають постійним місцем проживання квартиру [ADDRESS] . За період з 01.10.2019 року по 01.07.2021 року у відповідачів утворилася заборгованість за оплату житлової послуги з управління вищевказаним багатоквартирним житловим будинком, оскільки відповідачам у зазначений період позивачем надавалася відповідна послуга, котра включає в себе утримання спільного майна цього багатоквартирного будинку й його прибудинкової території, за що щомісячно нараховувалися необхідні внески, котрі вони не оплатили у добровільному порядку. Для стягнення частини такої заборгованості, а саме за період з 01.10.2019 року о 01.042021 року, у розмірі 3 522 грн. 50 коп., позивач 06.05.2021 року звернуся до Стрийського мськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу, котрим 02.06.2021 року у справі № 456/2139/21, провадження № 2-н/456/517/2021, цю заяву було задоволено та видано відповідний судовий наказ. Однак, на підставі заяви відповідача [PERSON] від 25.06.2021 року, цей судовий наказ ухвалою цього ж суду від 29.06.2021 року у справі № 456/2139/21, провадження № 2-с/456/42/2021, був скасований із роз`ясненням позивачеві про його право на розгляд заявлених вимог у спрощеному позовному провадженні. Позивач вирішив таким своїм правом скористатися та у межах трьохрічного строку загальної позовної давності звернувся у суд із даним позовом у порядку спрощеного позовного провадження. Проте, оскільки обоє відповідачів добровільно відмовляються погасити згадану вище заборгованість, та надалі з 01.04.2021 року таку допускають, уникаючи всіляко її сплати, позивач також вважав за необхідне ставити питання про стягнення з обох відповідачів неустойки (пені) за несвоєчасну сплату заборгованості за оплату житлової послуги з управління багатоквартирним житловим будинком, у розмірі 1 433 грн. 84 коп., 3 відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 248 грн., а також з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 468 грн. 44 коп., а всього - 6 8881 грн. 78 коп.. Відповідач 1 у запропоновані судом строк та порядку, а саме 19.08.2021 року за вх. № 16073 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у котрому проти задоволення позовних вимог у цій справі заперечує у повному обсязі. Заперечення зазначеного відповідача проти позову обґрунтовані відсутністю у них з відповідачкою 2 зобов`язань перед позивачем щодо оплати житлової послуги з управління багатоквартирним житловим будинку, зокрема із сплати щомісячних внесків на утримання спільного майна цього будинку й його прибудинкової території, в силу того, що позивач безпосередньо не є управителем цього будинку, а також через відсутність укладеного між ними та управителем (якщо такий існує) договору про щомісячне надання відповідної житлової послуги й проведення за неї оплати. Поряд з цим, відповідач 1 вказує також на те, що вони з відповідачкою 2, яка є його дружино, не є власниками (співвласниками) квартири [ADDRESS] , як і обоє не мають у ній зареєстрованого постійного місця проживання, жодного договору найму із власником цього житла не укладали. З огляду на вказане, відповідач 1 наполягає на відсутності між ним з позивачем, як і на відсутності між відповідачкою 2 та позивачем, будь-яких правовідносини, пов`язаних з управлінням багатоквартирним будинком, що має наслідком неможливість нарахування та сплати щомісячних внесків для утримання спільного майна цього будинку й прибудинкової території, у зв`язку з чим просить відмовити у позові у повному обсязі. Відповідачка 2 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСББ «НАДІЯ-МОРШИН» до відповідача 1 та неї як відповідачки 2, про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з управління багатоквартирним будинком, не подала. Позивач у запропоновані судом строк та порядку, а саме 16.09.2021 року за вх. № 17944 через канцелярію суду подав відповідь на відзив відповідача 1 на позовну заяву, у котрому надалі наполягає на задоволенні пред`явлених вимог та додатково спростовує посилання цього відповідача на те, що він не являється управителем, так як згідно затвердженого Статуту ОСББ «НАДІЯ-МОРШИН» (пункт 1.5 Статуту) позивач може здійснювати господарську діяльність для забезпечення власних потреб як безпосередньо, так і шляхом укладення відповідних договорів. Щодо того, що обоє відповідачів не мають зареєстрованого постійного місця проживання у квартирі [ADDRESS] , то такі позивач підтверджує, однак вказує на те, що вони обоє там фактичного проживають та, відповідно, користуються житловою послугою з управління зазначеного будинку, а тому повинні щомісячно оплачувати необхідні внески, незалежно від того, укладався з ними відповідний договір, або ж ні. До того ж, відповідач 1 успадкував вищевказану квартиру після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , однак не зареєстрував своє право власності у встановленому порядку, що, на переконання позивача, не позбавляє відповідачів відповідного права власності та обов`язку сплачувати щомісячні внески. Заяви та клопотання учасників справи. Від позивача 16.09.2021 року за вх. № 17945 через канцелярію суду надійшло клопотання про витребування доказів, у котрому позивач просив витребувати від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] у м. Моршин Стрийського району Львівської області. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд котрої призначено у порядку спрощеного позовного провадження на 19.10.2021 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (м. Стрий, вул. Т Шевченка, буд. 89, Львівська область), без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Витребувано з архіву Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали справи № 456/2139/21, провадження № 2-н/456/517/2021, за заявою ОСББ «НАДІЯ-МОРШИН» про стягнення з боржників [PERSON] та [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з управління багатоквартирним будинком, а також матеріали справи № 456/2139/21, провадження № 2-с/456/42/2021, за завою боржників [PERSON] та [PERSON] про скасування судового наказу. Витребувані з архіву Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали справи № 456/2139/21, провадження № 2-н/456/517/2021, за заявою ОСББ «НАДІЯ-МОРШИН» про стягнення з боржників [PERSON] та [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з управління багатоквартирним будинком, а також матеріали справи № 456/2139/21, провадження № 2-с/456/42/2021, за завою боржників [PERSON] та [PERSON] про скасування судового наказу передано у розпорядження головуючого у даній справі 30.07.2021 року під підпис. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 19.10.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Моршин Стрийського району Львівської області.Судовий розгляд справи відкладено та ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження 22.11.2021 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (м. Стрий, вул. Т Шевченка, буд. 89, Львівська область), без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Витребувані від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) матеріалиспадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Моршин Стрийського району Львівської області, надійшли у розпорядження головуючого у даній справі 02.11.2021 року із супровідним листом за вх. № 21106. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру й причетність до такого порушення його прав обох відповідачів, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Рішенням загальних зборів позивача, ухваленим 01.10.2017 року, затверджено розмір внесків та платежів співвласників на утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території з 01.05.2018 року у сумі за 1 кв. м. загальної площі квартири - 3,75 грн. (протокол загальних зборів № 3 співвласників житлових та нежитлових приміщень ОСББ «НАДІЯ-МОРШИН» від 01.10.2017 року міститься у справі, а. с. 15-16). Позивач стверджує, що на обох відповідачів як на співвласників майна згаданого багатоквартирного будинку поширюється дія вищевказаного рішення його загальних зборів, а тому вони, починаючи з 01.05.2018 року повинні були сплачувати відповідні внески та платежі на утримання цього будинку й його прибудинкової території, у затвердженому розмірі, однак цього не роблять. Згідно довідки позивача (копія міститься у справі, а. с. 7), заборгованість відповідачів зі сплати щомісячних внесків на утримання спільного майна багатоквартирного будинку й прибудинкової території станом на 01.08.2021 року складає 4 731 грн. 50 коп., і саме з вказаної суми заборгованості позивачем нараховано також 3 відсотків річних та інфляційні втрати. З вказаного приводу судом встановлено та, зокрема, вбачається з матеріалів витребуваної спадкової справи № 119/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] , закінченої 27.06.2014 року (копія міститься у справі, а. с. 81-99), що спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті, з-поміж іншого, зробив одне з розпоряджень, згідно з котрим належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів своїй внучці [PERSON] , [INFO] , яку одночасно зобов`язав надати право довічного проживання у цій квартирі своєму синові, а її батькові - [PERSON] , тобто відповідачеві 1 у справі, у випадку відповідного бажання останнього про це. У свою чергу, [PERSON] , [INFO] , у визначені законом строк та порядку, а саме 20.02.2014 року звернулася до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Поряд з цим, свідоцтво про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом не видавалось, очевидно в силу відсутності у матеріалах цієї спадкової справи правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] , котрий би підтверджував відповідне право спадкодавця на неї, в оригіналі. Згідно отриманої на відповідні запити суду інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 28.07.2021 року за вх. № 14468 та за вх. № 14469 (містяться у справі, а. с. 45, 46), обоє відповідачів мають зареєстроване місце проживання у будинку [ADDRESS] з 18.11.2010 року та 21.08.2013 року відповідно. Згідно довідки виконавчого комітету Моршинської міської ради Стрийського району Львівської області від 12.07.2021 року за вих. № 1384 (копія міститься у справі, а. с. 8), обоє відповідачів, а також двоє їх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації (тобто фактично) у квартирі [ADDRESS] . При цьому, власником вказаної квартири надалі зазначено [PERSON] , тобто нині покійного батька відповідача 1. У свою чергу, будь-яких доказів на підтвердження права власності обох відповідачів на квартиру [ADDRESS] , або ж наявності укладеного ними з старим/новим власником договору найму (оренди) цієї квартири, як і укладеного з позивачем чи управителем окремого договору щодо сплати відповідачами витрат на управління будинком, сторонами у справі суду не надано, а судом не здобуто. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. В силу статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та оплати житлової послуги з управління багатоквартирним будинком і регулюються, зокрема, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», статтею 1 котрого визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. В силу статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (ст. 15 вказаного Закону). Обов`язок співвласників виконувати рішення зборів співвласників визначений і у частині 1 ст. 7 вказаного Закону. Згідно із статтею 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. За змістом ч. 2 ст. 10 вказаного Закону до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі й про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. За змістом ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ. В силу пункту 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлово-комунальних послуг та включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Висновок суду за результатами розгляду справи. Системний аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає суду підстави дійти висновку, що прийняте загальними зборами позивача 01.10.2017 року рішення з питань управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , зокрема щодо сплати внесків та платежів на утримання цього будинку й його прибудинкової території, є обов`язковими для усіх власників квартир чи нежитлових приміщень у такому будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна будинку та, відповідно, зобов`язані його утримувати. У той же час, чинним законодавством не передбачено механізму захисту прав об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зокрема не встановлено для них права примусового стягнення щомісячних внесків та платежів на утримання спільного майна будинку й прибудинкової території з осіб, які не є власниками квартир чи нежитлових приміщень у такому будинку, у тому числі й з наймачів (орендарів), у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна. Оскільки матеріали цієї справи не містять доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості, про те, що обоє відповідачів є власниками квартири [ADDRESS] , або ж бодай прийняли спадщину після смерті її попереднього власника - [PERSON] , то, відповідно, на них не може поширюватися дія усіх рішень загальних зборів позивача, у тому числі й рішення від 01.10.2017 року про щомісячну сплату внесків та платежів на утримання зазначеного будинку й його прибудинкової території. Суд вважає, що виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, відповідні правовідносини щодо сплати відповідачами, які не є власниками квартири чи нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку [ADDRESS] , витрат на управління цим будинком, мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між ними та позивачем (чи між ними та управителем будинку), або ж шляхом встановлення обов`язку їх як квартиронаймачів з відшкодування відповідних витрат власнику квартири № 71 безпосередньо в умовах договору найму (оренди) нерухомого майна, у випадку укладення такого договору з новим власником квартири. Проте, жодного з таких договорів з відповідачами не було укладено. Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 906/884/19, в котрій Верховний Суд наголосив, що право об`єднання співвласників багатоквартирного будинку на стягнення коштів на утримання будинку передбачено законом лише з співвласників будинку й не може бути застосоване до квартиронаймачів чи орендарів нежитлових приміщень у цьому будинку, без укладеного з ними окремого договору про участь у відповідних витратах. З огляду на усе вищевикладене, суд, не перевіряючи при цьому правильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості за оплату житлової послуги з управління багатоквартирним будинком, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму цієї заборгованості, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в силу відсутності у позивача права на стягнення з відповідачів вказаної основної заборгованості у вигляді щомісячних внесків на утримання багатоквартирного будинку й прибудинкової території. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, у розмірі 2 379 грн. і підтверджуються платіжним дорученням № 54 від 13.07.2021 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, в силу відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, слід покласти на позивача та залишити за останнім. Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: dismissed