Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (надалі - ТОВ «Автокредит Плюс») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 22 травня 2014 року між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізінгу №DNOOА!0000584273 (далі - Договір), за умовами якого останній отримав у платне користування автомобіль марки Hyundaі, модель: Santa Fe, 2007 року випуску, тип ТЗ: універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням фінансового лізінгу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізінгу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ТОВ «Автокредит Плюс». Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого станом на 19.10.2016 року утворилась заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу в розмірі 36520,21 грн., із яких: 7704,73 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 7626,72 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 19088,76 грн. - заборгованість за пенею. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором фінансового лізингу від 22.05.2014 року та судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі та розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання двічі не з'явився в зв'язку з відсутністю за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізінгу № №DN00A!0000584273 від 22 травня 2014 року [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та особистим підписом підтвердив, що заява про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу (а.с.4). Згідно умов Договору відповідач отримав від ТОВ «Автокредит плюс»» у платне користування автомобіль марки Hyundaі, модель: Santa Fe, 2007 року випуску, тип ТЗ: універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізінгу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізінгу по закінченню строку виконання договору. Строк лізингу 60 місяців з моменту підписання договору (а.с.4-5). Лізингоотримувач (відповідач) щомісяця в період сплати з «11» по «15» число кожного місяця повинен сплачувати: щомісячний платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу, відсотки за користування ним, комісію за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу, а також інші платежі, передбачені цим договором (ст. 14.1.3 Договору). Відповідно до специфікації та акту приймання - передачі до Договору лізингу, 26 травня 2014 року здійснено між позивачем та [PERSON] прийом-передачу об'єкту лізингу (а.с.4 зворот). Статтею 806 ЦК України, а також ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року №723/97 передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до вимог передбачених ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Згідно п.3 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Позивач виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, порушивши виконання умов договору. Відповідно до розрахунку за договором лізінгу №DN00A!0000584273 від 22.05.2014 року станом на 19.10.2016 року у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 36520,21 грн., яка складається з наступного: заборгованість за винагородою за користування предметом лізінгу в сумі 7704,73 грн., заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізінгу в сумі 7626,72 грн., заборгованість з пені в сумі 19088,76 грн. та заборгованість за страховою винагородою в сумі 2100,00 грн. (а.с.6-7). Судом встановлено, що позивачем 24.05.2016 року на адресу відповідача було надіслано письмове повідомлення з вимогою сплатити в десятидений строк з дня отримання цієї вимоги заборгованість за договором (а.с.8). Підтвердженням надіслання вказаної вимоги на адресу відповідача є реєстр 6801 від 24.05.2016 року згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів(а.с.9). Доказів того, що вимога позивача була виконана відповідачем, суду не надано. Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором фінансового лізингу, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:сплата неустойки. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено право лізингодавця на відшкодування збитків. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Згідно платіжного доручення №ВОJ68B157G від 28.10.2016 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн. (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному об'ємі.

Outcome: approved