Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 26.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що постановою Малинського районного суду Житомирської області від 09.03.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої відповідач під час виконання своїх службових обов`язків, керуючи транспортним засобом «КРАЗ 255Б1», д.н.з. [NUMBER] , що знаходиться на обліку військової частини [NUMBER] , пошкодив автомобіль марки «Fiat Doblo Combi», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідач не відшкодував шкоду потерпілому, а виплату страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. здійснило МТСБУ. Рішенням Господарського суду Донецької області від 05.09.2019 року стягнено з ВЧ [NUMBER] на користь МТСБУ 50000 грн. витрат на виплату страхового відшкодування та 1900,10 грн. судового збору. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу 50000 грн. шкоди та 1900,10 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції в Приморському районному суді в м. Маріуполь , якук судом задоволено. Однак, у зв`язку з карантинним обмеженнями вказаного суду не зміг прийняти участь в судовому засіданні. Відповідно до ч.5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Відповідач\~в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву до суду не подав. Представником відповідача [PERSON] подано до суду виписний епікриз [PERSON] , перевідний епікриз №596 та епікриз №82/620. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що згідно витягу з наказу №99 від 13.06.2015 року [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини польової пошти [NUMBER] (а.с.14). Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 09.03.2016 року по справі №283/377/16-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. Згідно витягу з наказу №204 від 23.07.2016 року, [PERSON] водія-заправника автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення 08.08.2016 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням в запас (а.с.15). Рішенням Господарського суду Донецької області від 05.09.2019 року по справі №905/1186/19 стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, понесені на виплату страхового відшкодування в сумі 50000 грн., а також судовий збір у розмір 1900,10 грн. (а.с.5-12). Згідно вказаного рішення суду назва військової частини польова пошта [NUMBER] з 01.07.2017 року змінена на військову частину [NUMBER] . Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень надано перевідний епікриз №596, згідно якого [PERSON] поступив до медичної частини 09.02.2016 року з діагнозом: стан після судомного нападу 09.02.2016 року невідомої етіології, аналіз крові на алкоголь від 09.02.2016 року близького 12 год. 15 хв. негативний (а.с.66). Відповідно до виписного епікризу, [PERSON] з 15.02.2016 року по 26.02.2016 року перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні у неврологічному відділенні військової частини [NUMBER] з діагнозом: стан після судомного нападу 09.02.2016 року, стан після перенесеної гострої реакції на стрес, ангіопатія судин сітківки обох очей (а.с.65). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1, 6\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи підтверджено факт дорожньої-транспортної пригоди з вини відповідача, факт виплати страхового відшкодування МТСБУ, факт стягнення згідно рішення суду в порядку регресу з позивача на користь МТСБУ шкоди. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. При цьому, позивачем не надано доказу виконання рішення Господарського суду Донецької області від 05.09.2019 року щодо виплати МТСБУ 50000 грн. \~ \~ \~ \~Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з посиланням на Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995 року, що втратила чинність 31.10.2019 року на підставі Закону України №160-IX, однак діяла на момент завданні шкоди позивачу. Так, згідно п.10 вказаного положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Для наявності складу службової недбалості слід встановити, що службова особа мала реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки. Визначення можливості (чи неможливості) виконання нею своїх обов`язків здійснюється за допомогою відповідних об`єктивних та суб`єктивних факторів. До об`єктивних факторів належать зовнішні умови, в які поставлена службова особа (забезпечення охорони матеріальних цінностей, наявність транспорту чи людських ресурсів), а до суб`єктивних - особливості цієї особи (її фізичні дані, ступінь інтелектуального розвитку, наявність спеціальних знань, досвіду роботи тощо). При службовій недбалості за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально,\~неякісно ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (поверхово, неуважно несумлінно) або взагалі не виконує. Однак, позивачем не надано жодного доказу недбалого виконання [PERSON] службових обов`язків, що полягало б у невиконанні або неналежному виконання своїх обов`язків через несумлінне ставлення до них, і призвело до завдання шкоди військовій частині. Перевідним епікризом №596 підтверджено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди у [PERSON] виник судомний напад. В постанові Малинського районного суду Житомирської області від 09.03.2016 року також зазначено що джорожньо-транспортна пригода сталася під час судомного нападу та втрати свідомості, що спростовує доводи позивача про недбале виконання [PERSON] своїх службових обов`язків. Наведене свідчить про відсутність у позивача права вимагати від відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в заявленій сумі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed