Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброганції. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги мотивував тим, що 22.06.2017 року в м. Київ на Повітрофлотському мосту трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Марседес» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенняч передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент вчинення ДТП автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВАН КЛІК». 25.01.2019 року між «ПрАТ «СК ВАН КЛІК» та ТОВ «МАРКС.КАПІТЬАЛ» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 01-25.01.2019, згідно якого останні придбали права вимоги за грошовими зобов`язаннями ПрАТ «СК ВАН КЛІК». Обидві компанії неодноразово зверталися до відповідача з вимогами про виплату страхового відшкодування. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являється, хоча був повідомлений належним чином про що свідчить конверт на якому зазначено, що він відмовився від одержання повістки до суду. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13, ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до задоволення, із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2017 року о 09 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] рухаючись по Повітрофлотському мосту (шляхопровід) в м. Києві, при перестроюванні з правого ряду в лівий, не впевнився у безпеці свого маневру, не пропустив автомобіль, який рухався по суміжній смузі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mersedes», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що його 18.07.2017 року притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Шевченківського районного суду м. Києва (а.с. 8) Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «MERCEDES» становить 233 697, 61 грн., які були виплачені власнику автомобіля, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 16, 18). Згідно додатку № 160 до Договору про надання фінансових послуг факторингу № 01-25.01.2019 відповідно до якого ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» перейшли вимоги щодо стягнення страхового відшкодування з [PERSON] на суму 133 691, 64 грн. (а.с. 7). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України «За договором факторингу» одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядженнія другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право до третьої особи (боржника)». Отже виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 511, 636, 1166, 1167, 1187 та

Outcome: approved