Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 20577 грн. 77 коп. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором станом на 30 вересня 2015 року заборгованість складає 24\~146 грн. 82 коп.: 19434 грн. 97 коп. залишок заборгованості за тілом кредиту; 1 грн. 49 коп. залишок заборгованості за відсотками; 4710 грн. 36 коп. сума комісії. Згідно з умовами договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Таким чином до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо вимог відповідача. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 24146 грн. 82 коп. та судові витрати. В судове позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір споживчого кредиту № [NUMBER]. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 20577 грн. 77 коп. строком до 18 січня 2017 року з умовами сплати процентів в розмірі фіксованої процентної ставки 0,01 % річних. Умовами договору також передбачено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами у відповідності до графіку платежів. Також умовами договору передбачено (п.1.4.5), що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір, якої визначається в графіку платежів. Згідно з графіком платежів розмір щомісячної комісії становить 514 грн. 44 коп. (а.с.4-6). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «ОТП Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 30 вересня 2015 року становить: 24146 грн. 82 коп.: 19434 грн. 97 коп. залишок заборгованості за кредитом; 1 грн. 49 коп. сума відсотків; 4710 грн. 36 коп. сума комісії (а.с.3). Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У звязку з чим суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про дострокове повернення суми кредиту, нарахованих процентів та комісії. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. На підставі договору факторингу № 33/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 18 січня 2014 року (а.с.9-13). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати 1218 грн. (а.с.1), а саме сплачено судовий збір, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved