Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

ТМО «Психіатрія» у м. Києві звернулося до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], якого було визнано недієздатним за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2000 року. Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2000 року опікуном якого було призначено його матір [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що 06 березня 2018 року о 11.00 год. швидкою психіатричною допомогою по рапорту поліції доставлений [PERSON], [INFO] до ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Є особою, що має 2-гу групу інвалідності безстроково, недієздатний, який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що [PERSON] не може надати усвідомлену згоду на своє лікування, оскільки визнаний недієздатним, а відтак для його лікування в умовах стаціонару необхідне відповідне рішення суду, ТМО «Психіатрія» звернулося до суду з даною заявою, в якій просить надати згоду на госпіталізацію [PERSON] У судове засідання з'явився спеціаліст в галузі психіатрії - лікар-психіатр, який пояснив суду, що психічний стан хворого погіршився, у зв'язку з чим його лікування необхідне в умовах стаціонару. Зазначив, що хворий лише в лютому був виписаний з лікування, і вже знову госпіталізований у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Представник Органу опіки та піклування - [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Особа, відносно якої розглядається питання про його госпіталізацію - [PERSON] у судове засідання доставлений не був, з пояснень лікаря перебуває у стані, який виключає його доставку у судове засідання. Прокурор у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути за її відсутності, а заяву задовольнити. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши докази, дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2000 року [PERSON] визнано недієздатним, згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2000 року опікуном якого було призначено - матір [PERSON] Відповідно до Акту комісійного психіатричного огляду про необхідність госпіталізації та надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару від 06.03.2018 року у [PERSON] наявний діагноз: Шизофренія. Параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Галюцинаторно-параноїдний синдром. Виражений апатико-дисоціативний дефект.» F 20.00, потребує лікування в умовах психіатричного закладу. У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. Порядок госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги визначений Законом України «Про психіатричну допомогу». Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Разом з тим, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. N 2-рп/2016. Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та необхідність госпіталізації особи до психіатричного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved