Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1997 року. Сімейне життя у них не склалося, тому рішенням Рівненського районного суду від 19 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2014 року, шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають четверо неповнолітніх дітей: доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні, не цікавиться і не турбується станом їх здоров'я, навчання, фізичного, духовного та морального розвитку, сама вона є безробітною і шукає роботу, а відповідач хоча офіційно і не працевлаштований, але фактично займається підприємницькою діяльністю, отримує мінливий дохід і має змогу надавати таку допомогу, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, а саме по 750 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї в судове засідання надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі, проти розгляду справи у відсутності відповідача і ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Від нього в судове засідання надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі. Додатково подав заперечення на позовну заяву, в яких позов визнавав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, але не в твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку, зокрема 1/3 частину від доходу, оскільки він на даний час перебуває на обліку в Державній службі зайнятості і отримує допомогу по безробіттю, з якої і можливо стягувати аліменти. Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1997 року, який розірвано рішенням Рівненського районного суду від 19 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2014 року. Від шлюбу мають четверо неповнолітніх дітей: доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Позивачка на даний час не працює, шукає роботу, а тому не має змоги самостійно утримувати дітей і забезпечувати їх всім необхідним. Відповідач перебуває на обліку в Центрі зайнятості, позивачка стверджує, що він працює неофіційно, постійної допомоги на утримання дітей не надає, інших утриманців немає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості і працює неофіційно, його дохід є мінливий і нерегулярний, тому суд вважає, що з нього мають бути стягнуті аліменти в сумі 700 гривень щомісячно на кожну дитину, а не в сумі 750 грн., як того просить позивачка в позовній заяві. Встановлюючи розмір аліментів в сумі 700 гривень, суд враховує наведені вище обставини в їх сукупності, також береться до уваги матеріальний стан позивачки і дітей та матеріальний стан відповідача, а також мінімальний розмір аліментів, який встановлено ст.182 Сімейного кодексу України. На думку суду ця сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні, адже відповідач є здоровий працездатний, може працевлаштуватися і утримувати своїх дітей. Доводи відповідача у запереченнях про те, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості і його доходом є допомога по безробіттю, а тому з нього мають бути стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частина його доходу, суд не може прийняти до уваги і розцінює ці доводи як бажання батька перекласти обов'язок по утриманню його чотирьох дітей на державу, адже незначна сума аліментів відразу потягне за собою звернення позивачки до відповідних органів за оформленням соціальних допомог. Інших доводів, чому має бути стягнуто саме 1/3 частина аліментів від заробітку (доходу) і документів на їх підтвердження, відповідач у своїх запереченнях не навів. А його посилання в запереченнях на позов на те, що він добровільно надає допомогу на утримання дітей, сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування не підтверджені жодним належним доказом. А відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved