Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

ТОВ «Пластфарма» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про визнання правочину договору купівлі-продажу приміщення загальною пл.. 411,2 кв.м.,що знаходяться за адресою м.Львів, вул.. Промислова 50\\52, укладеного між ТОВ „Пластфарма та [PERSON] , недійсним та витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння відповідачки . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 грудня 2012 року між ТОВ «Пластфарма» та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (склад солі, позначений на плані літ.М), загальною площею 411,2 кв. м., що знаходиться за адресою вул. Промислова, 50/52 у м. Львові . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів під №5925. Позивач вважає недійсним вказаний правочин з тих підстав, що відповідно до рішення загальних зборів ТОВ «Пластфарма» від 07.07.2011 року виконавчому органу ТОВ було заборонено відчуження майна товариства, вартість якого становить понад 100 000 грн. Однак, незважаючи на встановлене рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Пластфарма» обмеження, колишній керівник - [PERSON] відчужив обєкт нерухомості без отримання відповідного дозволу від власників майна, хоча вартість проданого майна перевищує 100 000 грн. У судовому засіданні представник позивача ствердив позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві , та додатково пояснив, шо відповідач [PERSON], як покупець обєктів нерухомого майна, перебувала з колишнім керівником товариства [PERSON] в близьких стосунках, що дає підстави стверджувати не тільки про недійсність договору купівлі-продажу, але й про недобросовісність набувача обєкту нерухомості. Свідоме ігнорування обмежень на відчуження майна, а також інші обставини, що супроводжували укладання оскаржуваного правочину, на думку представника позивача , є правовою підставою для визнання його недійсним. Нормативним підґрунтям для такого висновку є положення ЦК України. Зокрема, ст. 203 ЦК України закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Як вбачається зі змісту цієї статті головною умовою чинності правочину є його відповідність діючому законодавству України. У разі ж порушення вищезазначеного положення, такий правочин є недійсний згідно ст.215 ЦК України. За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін повертає другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (двостороння реституція). Необхідно зазначити, що відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним та застосування його наслідків є самостійним способом захисту цивільного права, метою якого є повернення майна законному власнику. Враховуючи наведене вище, відповідач [PERSON] зобовязана повернути ТОВ «Пластфарма» обєкт нерухомості, який був набутий на підставі недійсного правочину. З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна приміщення (склад солі, позначений літ. М), загальною площею 411,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Промислова,50/52, який був укладений 19 грудня 2012 року між ТОВ «Пластфарма» та [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], а також витребувати від [PERSON] спірне приміщення. Відповідач [PERSON], незважаючи на визнання її явки обовязковою, в судові засідання жодного разу не зявилась без поважних причин, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] . в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що керівнику ТОВ „Пластфарма [PERSON] не було відомо про існування протоколу від 07.07.2011 р. про існування обмежень у реалізації майна ТОВ . Окрім цього, [PERSON] на виконання договору повністю внесла грошові кошти за придбане приміщення у відповідності до проведеної оцінки ,про що свідчать банківські документи Підстав для визнання право чину недійсним не вбачає. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом. Заслухавши пояснення представника сторін, вивчивши представлені суду письмові докази , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. У відповідності до ст. 143 ЦК України установчим документом Товариства з обмеженою відповідальністю є Статут, який крім відомостей, передбачених ст. 88 ЦКУ, має містити відомості про: розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду; порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі. Згідно з положеннями ст. 145 ЦК України вищим органом Товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган , який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган Товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу ТОВ, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені Товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і Статутом товариства. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: - визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; - внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; - створення та відкликання виконавчого органу товариства; - визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; - затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства; - вирішення питання про придбання товариством частки учасника; - виключення учасника із товариства; - прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Статутом Товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань. Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу Товариства. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Пластфарма» створене з метою здійснення виробничо-господарської та іншої діяльності, спрямованої на задоволення потреб споживачів за рахунок надання товариством послуг та одержання прибутку. Учасниками цього товариства є ТОВ «Спецмедінвестпром» і ТОВ «Портфарм». Станом на час укладення спірного правочину вказане товариство діяло на підставі Статуту, який був затверджений загальними зборами Товариства та зареєстрований в установленому порядку , директором товариства призначений [PERSON] рішенням загальних зборів товариства від 04.03. 2005 року. 19.12.2012 року між ТОВ «Пластфарма», з однієї сторони, від імені якого діяв директор [PERSON], та фізичною особою - відповідачем [PERSON], з другої сторони, було укладено спірний договір купівлі-продажу. За умовами цього договору ТОВ «Пластфарма» передало, а покупець [PERSON] прийняла у власність нерухоме майно: нежитлове приміщення -склад солі, позначений на плані літ.М, загальною площею 411,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52. Відчужуване за цим договором майно належало продавцю на праві приватної власності . У відповідності до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями ст. 203 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину. Як вбачається з долученого до справи копії протоколу №7 загальних зборів учасників ТОВ «Пластфарма» від 07 липня 2011 року, рішенням загальних зборів директорові цього товариства було заборонено відчужувати майно Товариства, вартість якого становить понад 100 000 грн., без отримання попереднього дозволу власників Товариства. У відповідності до п.4.12. Статуту ТОВ «Пластфарма» порядок погашення збитків товариства визначається виключно на підставі рішень загальних зборів: або за рахунок резервного фонду товариства; або за рахунок продажу майна товариства (з дозволу зборів); або ж санації (ліквідації) підприємства за процедурою й у випадках, встановлених законодавством. Незважаючи на встановлене рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Пластфарма» обмеження, [PERSON], який станом на 19 грудня 2012 року, обіймав посаду директора товариства, від імені Товариства відчужив обєкт нерухомості без отримання відповідного дозволу від власників майна, хоч вартість проданого майна перевищує 100 000 грн. Як ствердив в судовому засіданні представник позивача директор [PERSON] здійснив відчуження нерухомого майна товариства саме в той період, коли мало місце рейдерське захоплення Товариства, ТОВ «Пластфарма» стало збитковим, не здійснювало господарської діяльності, що підтверджуються долученими до справи копією фінансового звіту, в якому відображені відомості щодо балансу товариства та звіти про фінансові результати за 2012 рік. [PERSON] та [PERSON] неодноразово викликались у судове засідання для допиту їх в якості свідків з-приводу вищенаведених обставин, однак у судові засідання не зявились , з чого суд робить висновки про небажання вказаних осіб надати правдиві показання для зясування судом дійсних обставин укладення оспорюваного право чину. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] ствердив, що працював з 2001 по 2011 рр заступником директора ТОВ [PERSON] У 2010-2011 рр. було рейдерське захоплення Товариства, воно фактично станом на 2012 рік перестало здійснювати господарську діяльність . Засновників Товариства він особисто ніколи не бачив, оскільки вони проживали у Києві і спілкувались і директором [PERSON] Інколи на ТОВ приходили конверти з документами, які стосувались діяльності директора чи його , такі передавались особисто в руки працівникові, якому були призначені. Свідок ствердив, що у 2011 році йшла мова, і це він чув особисто і від [PERSON] і в кулуарних розмовах між працівниками про те, що засновники ввели обмеження на відчудження майна ТОВ та здійснення будь-яких фінансових операцій від імені ТОВ без згоди на це засновників на суму ,більшу 100 000 грн. Однак, протоколу зборів засновників чи рішення він не бачив, допускає, що таке було передано засновниками із Києва поштою особисто [PERSON] Представник позивача покликається на безгрошовість право чину. У спростування цього твердження представник відповідача посилається на те, що відповідно до банківських виписок на рахунки підприємства надійшли кошти від [PERSON] по розрахунку за оспорюваним договором. Із оглянутих судом виписок із банківських операцій ПАТ „Діамант банк вбачається, що на рахунки Товариства надійшли кошти від [PERSON] 11.10.2012р., 11.10.2012 р., 12.10.2012 р., 12.12.2012 р. за договором №08-10,12 від 08.10,2012 р. ,тобто не за оскаржуваним договором від 19.12.2012 р. Окрім цього , договір купівлі-продажу спірного майна укладався на підставі Звіту про оцінку майна від 31.10.2012 р. .Тобто на момент внесення коштів [PERSON], як стверджує її представник , як передоплату в рахунок майбутнього договору ,здійснювалась ще до проведення оцінки майна, що є нелогічним і викликає сумніви у добросовісності дій сторін оскаржуваного договору. Як ствердив у судовому засіданні представник позивача , свідок [PERSON], і цієї обставини не заперечив представник відповідача, після придбання на підставі оспорюваного договору приміщення складу , [PERSON] ним фактично не користувалась , а відразу виставила це майно на перепродаж за ціною, яка значно перевищувала вартість приміщення за договором . Укладення [PERSON] від імені ТОВ «Пластфарма» вищевказаного договору купівлі-продажу, на переконання суду, суперечило цілям та меті діяльності Товариства, а тому, враховуючи наведені вище положення цивільного законодавства та встановлені при розгляді справи обставини, такий договір підлягає визнанню недійсним. У відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін повертає другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (двостороння реституція). Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Пластфарма» є підставним та таким, що підлягає до задоволення повному обсязі. Доводи представника відповідача суд вважає непереконливими, такими, що спростовуються зібраними у справі доказами.

Outcome: approved