Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1999 року, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення господарства, через що між ними постійно виникали сварки. Зазначив, що їхня сім'я остаточно розпалася, проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. Переконаний, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 03.05.2018 року відкрито загальне позовне провадження (а.с. 15). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.08.2018 року сторонам по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу строк для примирення тривалістю у 4 (чотири) місяці та провадження у справі зупинено до закінчення строку примирення. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, що зазначені в позовній заяві, доповнив, що протягом року з відповідачем проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. За час наданий судом для примирення вони не примирилися, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила, відзиву не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 20 лютого 1999 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 64 (а.с.5), в якому мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони протягом року проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки. За час наданий сторонам для примирення сімейні відносини не відновлювали, наполягають на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved