Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, зазначивши, що 11.04.2005 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та фізична особа - громадянин України, яким є - [PERSON] уклали Кредитний договір № 04-2.1/280. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Кредитор зобовязується надати Відповідачу кредит у сумі 4 500,00 дол.США. Відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів. 17.12.2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за вищевказаним договором, боржником по якому є [PERSON] Первинний кредитор свої зобовязання виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 4500,00 дол.США. Однак відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її загальна заборгованість станом на 01.12.2016 року становить: за кредитом - 2 682,04 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 68 549,12 грн., по відсотках - 3 300,18 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 84 347,90 грн., по комісії - 334,10 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 8 539,17 грн., крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2421,54 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю за обставин викладених в позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, пояснивши, що з позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» вбачається, що право звернення до суду позивач обґрунтовує тим, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення права вимоги (далі -Договір), відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. В звязку з укладенням Договору відступлення права вимоги від 17.12.2012, позивач вважає, що ним отримано право вимоги за кредитним договором №04-2.1/280 від 11.04.2005, який укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] Таким чином, предметом судового спору в даній цивільній справі є стягнення на користь позивача простроченої заборгованості за кредитним договором № 04- 2.1/280 від 11.04.2005, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON], в розмірі 161436.19 грн. станом на 01.12.2016 року. Вважає, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» будь-яких коштів згідно зазначеного Кредитного договору є неправомірними, безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами по справі. Умовами Кредитного договору №04-2.1/280 від 11.04.2005, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON],(п.5.3.4. Договору) було передбачено право Банку відступати право вимоги за вказаним кредитним договором з наступним повідомленням Позичальника про особу нового кредитора протягом 5 днів з моменту укладення Банком з цього приводу договору. Але, жодних повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором, у відповідності з вимогами п.5.3.4. Кредитного договору та п.6 Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012, по даний час від позивача [PERSON] не отримувала. Матеріали даної цивільної справи, також, не містять жодних доказів належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Отже, оскільки [PERSON] не була належним чином повідомлена про відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором, який був укладений між нею та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», то вважає, що вона належним чином виконала зобовязання по вказаному кредитному договору на користь первісного кредитора, тобто на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Крім того, згідно п.2.3. Кредитного договору №04-2.1/280 від 11.04.2005 року, кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 04.04.2015 року. Але, в звязку з простроченням відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів, в квітні 2010 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою №02-5-10/17 від 20.04.2010 року про необхідність достроково погасити всю суму заборгованості за кредитом відповідно до вимог ст.1050 ЦК України. Відповідач вимоги банку не виконала, тому вони звернулись до Тростянецького районного суду Вінницької області та рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.12.2010 року, ухваленим в цивільній справі №2-661 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ладижин Вінницької області» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь банку 3 485,19 доларів США, що еквівалентно 27573,43 грн. заборгованості за кредитним договором. Тому враховуючи що рішенням від 06.12.2010 року з відповідача вже було достроково стягнуто всю суму заборгованості за кредитним договором №04-2.1/280 від 11.04.2005 року, то повторне стягнення є порушенням майнових прав та вимог закону, оскільки спір ніж кредитором та боржником за кредитним договором №04-2.1/280 від 11.04.2005 року вже був вирішений судом по суті і не підлягає повторному вирішенню. В звязку з вищенаведеним просила відмовити в позові повністю. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.04.2005 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] уклали Кредитний договір № 04-2.1/280, що підтверджується копією договору, відповідно до якого банк взяв на себе зобовязання надати відповідачу кредит у сумі 4500,00 дол.США, а відповідач зобовязувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією договору(а.с.5-10). Відповідно до ст.1054 ЦК України даний договір є кредитним договором, а згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. ПАТ «АК Промінвестбанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши грошові кошти у сумі 4500,00 дол.США відповідачу. Відповідно до\~листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України\~відповідно до п.2\~ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного контролю»\~операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії). Таким чином, операція з надання банкам кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Згідно договору про відступлення прав вимоги (а.с.15-25) від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» до позивача, тобто ТОВ «Кредитні ініціативи» дійсно перейшли всі права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і права кредитора по договору №04-2.1/280 від 11.04.2005 року, боржником в якому є [PERSON] Відповідно до ч.І ст.1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1078 Цивільного Кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.1080 Цивільного Кодексу України, договір факторингу є договором незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 1084 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо відповідно до договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.І ст.516 Цивільного Кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже позивач дійсно набув права вимоги до боржників ПАТ АК «Промінвестбанк», в тому числі і до відповідача [PERSON] На думку та згідно розрахунків позивача відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її заборгованість перед позивачем станом на на 01.12.2016 року становить 6316,32 дол.США, яка складається з заборгованості за кредитом - 2 682,04 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку склало 68 549,12 грн., по відсотках - 3 300,18 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 84 347,90 грн., по комісії - 334,10 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 8 539,17 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості(а.с.38). Відповідно до умов Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем будь-яких зобовязань, прийнятих на себе згідно умов Кредитного договору, в тому числі щодо сплати щомісячних платежів згідно умов Кредитного договору незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту, Позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості, в тому числі суми кредиту (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобовязань за Кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було повідомлено про порушення умов зобов'язання, що підтверджується копією вимоги про досудове врегулювання спору за вихідним номером ІВ/КІ-152 від 14.12.2016 року та доказами її відправлення(а.с.40,41). Дійсно п.5.3.4. кредитного договору №04-2.1/280 від 11.04.2005, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було передбачено право Банку відступати право вимоги за вказаним кредитним договором з наступним повідомленням Позичальника про особу нового кредитора протягом 5 днів з моменту укладення Банком з цього приводу договору. Розділом 6 ., п.6.1. Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 також передбачено обовязок повідомлення Позичальників про зміну кредитора за зобовязаннями, укладеними Первісним кредитором (ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»). Відповідач стверджує, що жодних повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором, у відповідності з вимогами п.5.3.4. Кредитного договору та п.6 Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012, по даний час від позивача вона не отримувала. В матеріалах справи також, відсутні будь-які докази належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, оскільки [PERSON] не була належним чином повідомлена про відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором, який був укладений між нею та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», тому вона належним чином виконала зобовязання по вказаному кредитному договору на користь первісного кредитора, тобто на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України. При розгляді справу № 6-979цс15 Верховний Суд України у постанові від 23.09.2015 року зробив наступний висновок. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Крім того, згідно п.2.3 кредитного договору №04-2.1/280 від 11.04.2005 року, кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 04.04.2015 року. Але, в звязку з простроченням [PERSON] повернення чергової частини кредитних коштів, в квітні 2010 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до неї з письмовою вимогою №02-5-10/17 від 20.04.2010 року про необхідність достроково погасити всю суму заборгованості за кредитом.(а.с.77). Однак дану вимогу боржник [PERSON] не виконувала. Відповідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.12.2010 року, ухваленим в цивільній справі №2-661 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ладижин Вінницької області» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь банку 3 485,19 доларів США, що еквівалентно 27 573,43 грн. заборгованості за кредитним договором.(а.с.78,79). Відповідно до зазначеного судового рішення та матеріалів цивільної справи №2-661 вбачається, що стягнута з боржника [PERSON] судом сума заборгованості за кредитом станом на 20.10.2010 року становила 2 682,04 дол. США; сума несплачених відсотків за користування кредитом станом на 20.10.2010 року - 632,28 дол.США; сума несплачених комісійних платежів за обслуговування кредиту - 496,92 грн. Отже, у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було змінено строк виконання основного зобовязання й предявлено позов про дострокове стягнення з [PERSON] на користь Банка всієї суми заборгованості за кредитним договором. В даних кредитних правовідносинах має місце дострокове стягнення боргу по кредиту за судовим рішенням, що дає підстави зробити висновки про закінчення строку дії кредитного договору Наведене свідчить про те, що первісний кредитор вже скористався своїм правом на стягнення заборгованості за кредитним договором № 04-2.1/280 від 11.04.2005 року, вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відповідачка вже понесла юридичну відповідальність за невиконання умов кредитного договору і у разі задоволення позову відбудеться притягнення відповідача до подвійної відповідальності за порушення одного і того ж кредитного зобов'язання, що суперечить ст. 61 Конституції України. Виходячи із наведеного, на підставі вивчених наявних у справі доказів, взявши до уваги позицію сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судові витрати, що понесені позивачем компенсуються за його рахунок.

Outcome: dismissed