Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Східно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в особі Джанкойського територіального відділу Східно-Чорноморської рибоохорони звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального збитку у розмірі 374 гривень. Одночасно просить відстрочити сплату судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 листопада 2013 року на затоці Сиваш, біля с. Ізобільне Нижньогірського району АР Крим, [PERSON] в порушення вимог підп. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, здійснив незаконний лов риби забороненим знаряддям лову, а саме однією сіткою, та виловив рибу виду бичок у кількості одинадцяти штук. Постановою Нижньогірського райсуду АР Крим від 09 грудня 2013 року відповідача у даній справі визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. У зв'язку з викладеним, оскільки рибним запасам України діями відповідача завдано матеріальну шкоду, яка згідно розрахунку складає 374 гривні, просить стягнути з нього завдану шкоду у визначеному розмірі. Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, відповідач також у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника, в якій наполягали на задоволенні позову у повному обсязі, від відповідача до суду також надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, в якій зазначав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. За таких обставин суд відповідно до положень ст.ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутністю сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2013 року на затоці Сиваш, біля с. Ізобільне Нижньогірського району АР Крим [PERSON] в порушення вимог підп. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, здійснив незаконний лов риби забороненим знаряддям лову, а саме однією сіткою, та виловив рибу виду бичок у кількості одинадцяти штук, про що 07 листопада 2013 року держінспектором Джанкойського територіального відділу Східно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства складено протокол про адміністративне правопорушення. На підставі зазначеного протоколу постановою Нижньогірського райсуду АР Крим від 09 грудня 2013 року, яка набрала законної сили, ніким не змінена і не скасована, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 4). Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП та вина відповідача у його вчиненні є доведеними та доказуванню у теперішньому судовому засіданні не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 40 КУпАП якщо в результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її розмір не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства (ч. 3 ст. 40 КУпАП). З вищезазначеної постанови Нижньогірського райсуду АР Крим від 09 грудня 2013 року вбачається, що питання щодо стягнення з [PERSON] заподіяної шкоди не вирішувалося, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 40 КУпАП вирішення цього питання підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з матеріалів справи, розмір майнової шкоди, яка завдана позивачу відповідачем [PERSON] внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, згідно проведеного позивачем розрахунку на підставі такс для нарахування розміру збитку, завданого внаслідок незаконної добичі (збору) або знищення громадянами України, іноземними громадянами і особами без громадянства цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських об'єктах України, становить суму 374 гривні (а.с. 5). Вимог щодо її оспорювання [PERSON] під час розгляду справи не заявлено. У ході розгляду справи встановлено, що до теперішнього часу майнова шкода відповідачем не відшкодована, у зв'язку з чим відповідно до загальних положень матеріальної відповідальності підлягає стягненню з [PERSON] у повному обсязі у розмірі 374 гривні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідач позовні вимоги визнав, права, свободи та інтереси інших осіб при задоволенні позовних вимог не порушуються. Оскільки ухвалою Совєтського райсуду АР Крим від 15 січня 2014 року позивачу на підставі положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України відстрочено сплату судового збору, з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 1166, 1192 ЦК України,

Outcome: approved