Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 24939,62грн., в тому числі: 1000,00грн. основного боргу, 280,00грн. процентів за договором, 21880,00грн. пені за договором, та судові витрати у розмірі 1779,62грн. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~зазначив,\~що [PERSON]\~19.05.2014\~року уклала\~з ТОВ\~«Служба миттєвого\~кредитування» Кредитний\~договір №140519-134108\~та отримала\~кредит у\~розмірі 1000,00\~грн.\~В строк\~до 01.06.2014\~року,\~відповідачка зобовязана\~була повернути\~отримані грошові\~кошти у\~розмірі 1000,00\~грн.,\~а також\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом у\~розмірі 280,00\~грн.,\~що разом\~складає 1280,00\~грн.\~Відповідач відповідно\~до п.\~2.3.\~Договору 17.06.2014\~року сплатила\~частково відсотки\~пені за\~прострочення заборгованості\~в сумі\~320,00грн.,\~відсотки за\~користування кредитом\~в сумі\~280,00\~грн.\~та пролонгував\~договір строком\~до 01.07.2014\~року,\~зобов'язавшись\~повернути кредит\~разом із\~відсотками у\~розмірі 1000,00грн.\~Потім,\~24.04.2015\~року сплатила\~частково відсотки\~пені за\~прострочення заборгованості\~в сумі\~300,00грн.18.06.2015\~року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 1000,00грн. Потім, 17.07.2015 року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 1000,00грн. 18.08.2015 року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 1000,00грн. Потім 17.09.2015 року сплатила\~частково відсотки\~пені за\~прострочення заборгованості\~в сумі\~1000,00\~грн.19.10.2015\~року сплатила\~частково відсотки\~пені за\~прострочення заборгованості\~в сумі1000,00\~грн.\~Потім,\~18.11.2015\~року сплатила\~частково відсотки\~пені за\~прострочення заборгованості\~в сумі\~1000,00грн.17.12.2015 року сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 1060,00грн. Разом з тим, в порушення договірних умов відповідач не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів, а також сплати процентів за користування кредитом, у звязку з чим станом на 02.07.2018 року виникла заборгованість в сумі 23160,00грн. У судове засідання позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не зявився, від директора товариства [PERSON] до суду надійшло письмове клопотання, в якому просить суд розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 59). У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позовну заяву до суду не надала, про слухання справи сповіщалася судовими повістками, які надсилалися відповідачці за адресою її місця реєстрації, зазначену Сектором реєстрації ЕМР у відповідній довідці (а.с. 46), але до суду повернулися поштові конверти з відповідною поміткою пошти про невручення (а.с. 51, 57, 58). Крім того, відповідач викликалася в судове засідання оголошенням, розміщеним на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с. 61). Відповідно до ч. 1\~ст.\~131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування,знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачка [PERSON] повідомлена про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не зявилася у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до\~ст.\~280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] 19.05.2014 року уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» Кредитний договір № 140519-134108 та отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. (а.с. 5-6). Відповідно до умов договору, в строк до 01.06.2014 року, відповідачка зобовязана була повернути отримані грошові кошти у розмірі 1000,00грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 280,00грн. Підписавши даний кредитний договір, відповідачка погодилася з ним, з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику. Відповідно до Розрахунку заборгованості, відповідачка частково сплатила відсотки в сумі 280,00грн. та пеню в сумі 7680,00грн., проте в подальшому припинила виконання своїх зобовязань щодо повернення кредиту, та за нею рахується заборгованість на загальну суму 23160,00грн., яка складається: 1000,00 грн.- основний борг; 280,00грн.- відсотки за договором; 21880,00грн.- пеня за договором. (а.с. 11-36). Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~77 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1ст.\~81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.\~549 ЦК України,неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення відповідачкою зобовязань за Кредитним договором № 140519-134108. Несплата [PERSON] кредиту та відсотків, призвела до утворення заборгованості, яка відображена у відповідному розрахунку, та який суд приймає як належний доказ. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №140519-134108 від 19.05.2014 року на загальну суму 23160,00грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд приходить до наступного висновку. Позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00грн. та комісію банку\~17,62грн. Відповідно до ч. 2 ст.\~4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто розмір судового збору, що підлягає до сплати позивачем складає\~1762,00 грн. Згідно з квитанцією № 3590512 від 16.07.2018 року, позивачем було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 1762,00грн. (а.с. 1). Згідно\~ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1762,00грн., проте комісія банку у розмірі 17,62грн. до судових витрат, відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, не відноситься, а тому стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: partial