Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Шевченко О.Ю. від 17 листопада 2014 року було роз'єднано даний позов у самостійні провадження: позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-300/0224/2007 від 4 травня 2007 року та позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME300/113/2006 від 22 грудня 2006 року (а.с.38). В обґрунтування заявлених позовних вимог до [PERSON], з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с.51-54), зазначено, що 4 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-300/0224/2007, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 63 065 дол. США з умовами сплати за користування кредитними коштами 11,99 %. [PERSON] допустив порушення зобов'язання, а саме не здійснив своєчасно погашення кредиту. У зв'язку з чим за прострочення виконання зобов'язань було нараховано пеню в розмірі 2 965 908 грн. 42 коп. На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-300/0224/2007 від 4 травня 2007 року. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 3 778 486 грн. 05 коп.: 770 176 грн. 36 коп. - залишок заборгованості за кредитом; 42 401 грн. 27 коп. -заборгованість за відсотками; 2 965 908 грн. 42 коп. - штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання. В судове позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 4 ст. 75 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 4 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-300/0224/2007. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 63 065 дол. США строком до 4 травня 2017 року з умовами сплати процентів в розмірі фіксованої процентної ставки 13,99 %. Умовами договору також передбачено порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами (а.с.8-15). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «ОТП Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 9 вересня 2014 року становить 63 373, 21 дол. США: 60 066, 32 дол. США (770 176 грн. 36 коп.) - залишок заборгованості за кредитом; 3306,89 дол. США (42 401 грн. 27 коп.) - сума відсотків за користування кредитом (а.с.55-66). Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з чим суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про дострокове повернення суми кредиту та нарахованих процентів. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 4.1 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору Позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених Договором, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строк, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання боргових зобов'язань за кожний день прострочки; за прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник крім пені, додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0,01 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 25 грн.; за прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів Позичальник, крім пені та штрафу, додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50 грн. Згідно з розрахунком позивача сума заборгованості по пені станом на 9 вересня 2014 року становить 231 312, 22 дол. США (2 965 908 грн. 42 коп.) (а.с.55). Розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Верховний Суд України 3 вересня 2014 року за наслідками розгляду справи № 6-100 цс 14 зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу країни щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Згідно з ч. 1 ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх судів України. У зв'язку з чим суд вважає за можливе зменшити суми неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача. На підставі договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № ML-300/0224/2007 від 4 травня 2007 року (а.с.18-21). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial