Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №СNL-B00/130/2006 від 04 липня 2006 року. Позов мотивований тим, що відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10 грудня 2010 року та Договору відступлення права вимоги № б/н від 10 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, зокрема і за кредитним договором № СNL-B00/130/2006 від 04 липня 2006 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], виконання якого забезпечене порукою [PERSON] Згідно кредитного договору № СNL-B00/130/2006 від 04 липня 2006 року банк надав відповідачці кредит в сумі 32000,00 доларів США із строком повернення до 03 липня 2021 року. Позивач свої зобов'язання виконав. Відповідачка свої зобов'язання не виконує, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 27 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 1 947 940,00 грн., з яких: залишок заборгованості - 30176,31 доларів США (390792,27 грн.), заборгованість по відсоткам - 2171,24 доларів США (28118,2 грн.) та пеня 1529029,53 грн. В забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору між банком та [PERSON] 04 липня 2006 року укладено договір поруки № СNL-B00/130/2006, відповідно до умов якого [PERSON] відповідає перед банком за зобов'язаннями [PERSON] як солідарний боржник. Позивачем на адресу відповідачів направлялися вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, які залишені без виконання. За таких обставин, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 947 940,00 грн. та судовий збір. Представник позивача Мельникова М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] в одному з судових засідань заперечував щодо задоволення позову та зазначив, що ПАТ «ОТП Банк» не повідомив боржника про продаж кредитного портфелю та заміну кредитора в зобов'язанні. Вважає, що позивач не надав належних доказів щодо укладання договору купівлі-продажу кредитного портфелю. Платіжне доручення від 10 грудня 2010 року не підтверджує оплату по вказаному договору, датоване 30 жовтня 2014 року. Крім того, представник вказав на невірність проведеного розрахунку розміру заборгованості, в тому числі пені. Одночасно зазначив, що договір поруки від 04 липня 2006 року є припиненим відповідно до положень ст. 559 ЦК України. Надалі представник відповідачів у судові засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд розглянув справу на підставу наданих доказів, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами склалися правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 553-554, 559, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077, 1082 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 04 липня 2006 року між АКБ «Райфайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», а згодом ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір №CNL-B00/130/2006, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 32000,00 доларів США з датою остаточного повернення 03 липня 2021 року та фіксованою процентною ставкою 11% річних. Погашення кредиту та сплата процентів проводиться рівними частинами (ануїтетний платіж) на протязі всього строку дії кредитного договору. Відповідно до п. 1.1, 1.9 частини №2 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути суму кредиту та сплатити відповідну плату за його користування, а банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у випадку невиконання боржником та/або поручителем зобов'язань. Відповідно до п. п. 4.1.1, 6.3 частини №2 кредитного договору за порушення зобов'язань по поверненню кредиту, сплати процентів позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, а всі повідомлення, які направляються сторонам повинні бути складені в письмовій формі і надіслані рекомендованим листом за місцезнаходженням сторін (а. с. 5-9). Додатком № 1 до кредитного договору встановлений графік повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до якого розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 367,53 долари США (а. с. 214-215). Обставина отримання відповідачкою кредитних коштів на загальну суму 32000,00 доларів США підтверджується двома кредитними заявками від 04 липня 2006 року на суму 11479,32 та 20520,68 доларів США з відмітками про перерахування коштів (а. с. 23-24). Зазначена обставина не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання; у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № CNL-B00/130/2006 між АКБ «Райфайзенбанк Україна» та [PERSON] 04 липня 2006 року укладений договір поруки № CR-B00/130/2006, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником боргових зобов'язань в повному обсязі як солідарний боржник. Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання боргових зобов'язань (а. с 14). Представник відповідачів заперечуючи щодо позову, зазначав про припинення поруки. Наразі чинність вказаного договору поруки була предметом розгляду в цивільній справі №127/10159/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про припинення договору поруки. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2013 року в даній справі в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, судом надана правова оцінка чинності договору поруки. Інших доказів, які б свідчили про наявні підстави припинення договору поруки не надано. Відповідно до ст. ст. 1077, 1082 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. 10 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупець) та ПАТ «ОТП Банк» (продавець) укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого продавець продає (переуступає ) покупцеві права на кредитний портфель (права вимоги до боржників (їх поручителів)), який включає в себе кредитні договори згідно додатку №1, а покупець приймає та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. Покупець набуває права вимоги за кредитними договорами до боржників щодо сплати суми основного боргу, сплати процентів та штрафних санкцій, а також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності. Як вбачається з наданих доказів до складу кредитного портфелю включений і кредитний договір № CNL-B00/130/2006 від 04 липня 2006 року, укладений з [PERSON] Даний договір купівлі-продажу є укладеним, оскільки продавцю було сплачено винагороду в розмірі 388171467,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1141 від 10 грудня 2010 року, та Сторонами було підписано Акт приймання-передачі кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року. Суд не погоджується із твердженням представника відповідачів про те, що платіжне доручення від 10 грудня 2010 року №1141 (а. с. 91) не є належним доказом про оплату ТОВ «ОТП Факторинг Україна» винагороди за вказаним договором з підстав його датування 30 жовтня 2014 року в розділі «Надруковано», адже відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21 січня 2004 року №22, безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. При цьому електронний розрахунковий документ - це документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований,переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами. Як вбачається зазначене платіжне доручення від 10 грудня 2010 року є електронним розрахунковим документом та надане як доказ по справі, а дата 30 жовтня 2014 року свідчить лише про дату його роздруківки з архіву електронних розрахункових документів. Листом від 04 січня 2011 року №42-2-1/183943З ПАТ «ОТП Банк» повідомив [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №CNL-В00/130/2006 від 04 липня 2006 року ТОВ«ОТП Факторинг Україна» з проханням виконувати зобов'язання на користь фактора (а. с. 108). Зазначений лист направлений цінним рекомендованим листом відповідачці на адресу: [ADDRESS], що підтверджується відповідним описом вкладення в цінний лист (а. с. 107) та відповідає вимогам ст. 1082 ЦК України та у спосіб передбачений п. 6.3 кредитного договору та п. 4.3 купівлі-продажу кредитного портфелю. З огляду на вказані обставини, твердження представника відповідачів про неповідомлення боржника про укладання договору купівлі-продажу є безпідставним. При цьому, суд зауважує, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст.124 Коституції України. Крім того, за змістом положень ст.1082 ЦК України, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Наразі доказів щодо виконання зобов'язань, в тому числі первинному кредиторові, відповідачі не надали. До того ж суд звертає увагу, що вказаний договір купівлі-продажу не оспорювався та не визнавався недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за кредитним договором №CNL-В00/130/2006 від 04 липня 2006 року у зв'язку із укладанням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання. Відповідно до розрахунку заборгованості за цим кредитним договором станом на 27 жовтня 2014 року (день пред'явлення позову) заборгованість за кредитом становить: 30176,31 доларів США- залишок заборгованості за кредитом, 2171,24 доларів США- заборгованість по відсотка (89-90). Щодо розрахунку позивачем розміру пені, то суд звертає увагу, що ТОВ «ОТП Факторинг» передано лише право нарахування штрафних санкцій на основну суму боргу, а не на відсотки (п.п.»б» п.3.3.). До того ж слід зауважити, що відповідно до правової природи пені та умов договору щодо порядку її нарахування, пеня обчислюється від суми несвоєчасного виконаного зобов'язання. Наразі, як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до положень ст.ст.1054,1050 ЦК України, скористався своїм правом на дострокове повернення частини позики, тому вказана сума (сума дострокового повернення позики) не є простроченою, а нарахування на неї пені є безпідставним. Відповідно до графіка погашення заборгованості станом на 27 жовтня 2014 року відповідачка мала сплатити заборгованість по кредиту в розмірі 11139,85 доларів США (32000,00-20860,15). Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку станом на 27 жовтня 2014 року сплачено заборгованість по кредиту 1823,69 доларів США. Отже, розмір несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання по тілу кредиту становить 9316,16 доларів США. Враховуючи розмір пені встановлений кредитним договором та позовні вимоги щодо періоду її стягнення ( з 27 жовтня 2013 року по 27 жовтня 2014 року), розмір пені по несвоєчасному виконанню грошового зобов'язання становить 34003,98 доларів США (9316,16Х1%Х365:100). Разом з тим, при визначені розміру пені, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги положення ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд відмічає, що відповідно до п.4.1.1 договору у випадку прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Визначена таким чином сума пені перевищує суму неповернутого кредиту. Така умова суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов?язків, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п?ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання нею зобов?язань за договором. Така можливість позивача стягувати надмірні грошові суми неустойки спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків. Тому, враховуючи вказані положення та право суду, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 16 000 доларів США, що еквівалентно 207 205,64 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню підлягає заборгованість в розмірі 32 347,55 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 418 900,77 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом в розмірі 30176,31 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 390783,21 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 2171,24 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.10.2014 року становить 28117,55 грн., а також пеня в розмірі 207 205,64 грн. Щодо стягнення вказаної заборгованості солідарно з поручителем, то суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язувалася відповідати перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як вказувалося вище, судом не встановлено припинення поруки, тому встановлений в судовому засідання розмір заборгованості підлягає стягненню з позичальника солідарно з поручителем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1827 грн. (враховуючи роз'єднання судом позовних вимог оплачених судовим збором в розмірі 3654,00 грн.). При цьому, зважаючи що чинним законодавством не передбачена солідарний порядок сплати судового збору, на що звертає увагу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (постанова №10 від 17.10.2014 року) вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: partial