Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Винарня Рум» вернулося до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування\~поданого позову\~покликається на\~те,\~що Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Винарня\~Рум» з\~2014\~року здійснює\~господарську діяльність\~на території\~м.\~Львова у\~сфері ресторанного\~господарства,\~зокрема через\~заклад «The\~Room\~Wine\~Ваг»,\~що знаходиться\~за адресою\~м.\~Львів,\~вул.\~Лесі Українки,\~18/4.\~01\~квітня 2017\~року директором\~закладу,\~було виявлено,\~що на\~фасаді будинку\~№ 18\~біля вікна\~квартири №\~5,\~у якій\~проживає [PERSON],\~встановлено предмети,\~схожі на\~стаціонарні камери\~відеоспостереження.\~Зазначає,\~що одна\~з таких\~відеокамер безпосередньо\~спрямована на\~стеження за\~територією біля\~закладу,\~де здійснює\~свою господарську\~діяльність TзOB\~«Винарня Рум»,\~охоплюючи вхід\~у заклад,\~а також\~територію,\~яка примикає\~до входу\~у заклад.\~Позивач звертає\~увагу суду\~на те,\~що відповідач\~таким чином\~здійснює збирання,\~зберігання та\~поширення інформації\~щодо адміністрації,\~працівників та\~відвідувачів TзOB\~«Винарня Рум». Окрім того, [PERSON] не має згоди працівників адміністрації, працівників та відвідувачів TзOB «Винарня Рум» на встановлення відеокамери, а також здійснення спостереження та запису. Відтак, просить зобовязати відповідача демонтувати самочинно встановлену відеокамеру. Окрім того, TзOB «Винарня Рум» просить стягнути 10000,00 грн. моральної шкоди, оскільки вважає, що дії [PERSON] завдають шкоди діловій репутації закладу та створюють перешкоди у веденні господарської діяльності TзOB «Винарня Рум». Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01 жовтня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позов безпідставним, просить відмовити у задоволенні такого. Зазначив, що дійсно на фасаді будинку, в якому він проживає, за адресою: м.Львів, вулиця Лесі Українки, будинок 18, розмістив дві відеокамери, про що встановлено попереджувальну табличку. Стверджує, що вказані камери встановлені з метою захисту майна та особистого життя, а не для стеження за закладом позивача та відвідувачів. Камера не здійснює збереження інформації, яка є результатом зйомки, дана інформація через певний проміжок часу самостійно видаляється із пристрою, а на місце видаленого файлу автоматично створюється інший. Зазначає, що позивач не надав належного та допустимого доказу на підтвердження факту порушення його права на недоторканість особистого життя його працівників, не доведено, що відповідач спостерігає за приватним життям адміністрації та здійснює збирання конфіденційної інформації, позивачем не надано жодного доказу щодо порушення суб'єктивних цивільних прав юридичної особи та його працівників внаслідок встановлення відповідачем камери відеоспостереження. Будь-яких доказів того, що відповідач використовує інформацію всупереч інтересам позивача і це призводить до негативних наслідків суду також не надано, тому твердження про завдану моральну шкоду юридичній особі не містить правопого підгрунтя. 11 жовтня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якого підїзд будинку №18 на вул. Л.Українки знаходиться в діаметрально протилежному напрямку і діапазон зйомки відеокамер жодним чином не охоплює вхід у зазначений підїзд та прилеглу до нього територію. Зазначає, що відповідачем не надано жодного підтвердження ефективності та необхідності використання встановлених відеокамер задля забезпечення захисту його майна та життя, оскільки насправді його майну та житлу нічого не загрожує, а за час господарської діяльності TзOB «Винарня Рум» не зафіксовано жодного випадку, коли б щодо відповідача вчинялись будь-які незаконні дії. Звертає увагу на те, що відповідач надав відеозапис стеження від 27 липня 2018 року з його відеокамери за адміністрацією, працівниками та відвідувачами закладу, у якому здійснює свою господарську діяльність TзOB «Винарня Рум» (диск долучено до матеріалів справи) працівникам Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області, які скерували відповідні матеріали до Галицького районного суду м. Львова (справа № 461/5981/18). Стверджує, що такими діями відповідача позивачу завдається моральна шкода, яка полягає у псуванні ділової репутації закладу. Тому просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав, викладених у такому, просив позовні вимоги задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити у задоволенні такого. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що ТзОВ «Винарня Рум» є юридичною особою та здійснює свою господарську діяльність, зокрема за адресою: м.Львів, вул. Лесі Українки, 18/4, через заклад «The Room Wine Bar». За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 19.09.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Встановлено також, що на фасаді будинку №18 на вул. Л.Українки у м.Львові встановлено дві відеокамери спостереження, які охоплюють ліву та праву сторони вказаної вулиці, що підтверджується фотографіями, які знаходяться у матеріалах справи, а також не оспорюється сторонами. Судом також оглянутий оптичний диск з відео файлом. При огляді відеофайлу видно, що кут зору відеокамери охоплює вікно відповідача, частину будинку, вулиці та вхід у заклад «The Room Wine Bar». При цьому, як вбачається із вказаного відео файлу безпосередньо перед входом у підїзд будинку та у вказаний заклад, а також на вулиці знаходиться велика кількість людей, які палять, ведуть розмову, випивають. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що на фасаді будинку № 18 на вул. Лесі Українки дійсно встановлені дві камери відеоспостереження з метою безпеки, оскільки на вул. [PERSON] є велика кількість закладів харчування. Сусіди підтримують встановлення камер. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вказані камери встановлені з метою безпеки, оскільки представники позивача розбили підвал і туди проникали. \~Статтею 32 Конституції України\~передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Статтею 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов'язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків, передбачених\~Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Гарантії невтручання в особисте і сімейне життя при проведенні фото-, кіно-, теле-і відео зйомок містить також\~ст.307 ЦК України. В таких випадках за загальним правилом згода фізичної особи на зйомку обов'язкова (ч.1). Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Зйомка, у тому числі таємна, без згоди особи може бути проведена лише у випадках, встановлених законом (ч.3\~ст.307 ЦК України), наприклад, в рамках кримінального процесу. Відповідно до\~ст.275 цього Кодексу\~фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3 цього Кодексу. Необхідно зазначити, що кожен має право на повагу до його гідності; ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених\~Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації; право особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію може бути обмежене, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей (ст.ст.\~28,\~32,\~34 Конституції України, ст.ст.\~201,\~270,\~271,\~297,\~301,\~302 ЦК України). Діяльність фізичних осіб не може порушувати особисті немайнові права; фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який може здійснюватися способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення; обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою; негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається лише якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру, знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом (ч.3 ст.273\~, ст.275, ч.3 ст.277, ч.4 ст.301, ч.ч. 1,\~3 ст.307\~ЦК України). Забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом, порушення законодавства про інформацію тягне за собою, зокрема, цивільно-правову відповідальність, в т.ч., у вигляді відшкодування моральної шкоди (ст.ст.\~23, 47, 48, 49 Закону України «Про інформацію»). Конституційний Суд України у рішенні від 30 жовтня 1997 року № 5-зп у справі № 18/203-97 щодо офіційного тлумачення статей\~3,\~23, 31, 47, 48 Закону України «Про інформацію» та статті 12 Закону України «Про прокуратуру» розтлумачив, що до конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані). Цей перелік не є вичерпним. З вищевикладених норм вбачається, що забороняється збирання відомостей саме про особу без її попередньої згоди, а не про юридичну особу. Відповідач необхідність встановлення відеокамер за місцем свого проживання на фасаді будинку №18 на вул. Л.Українки у м.Львові пояснює тим, що біля даного закладу постійно збираються підозрілі особи, які періодично намагаються потрапляти у підїзд будинку, де знаходиться його квартира та вважає це способом захисту своїх прав від майбутніх посягань як позивача, так і будь-яких третіх осіб. Наведена обставина також підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом камери відеоспостереження. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідачем порушуються особисті немайнові права його працівників та відвідувачів закладу, оскільки останні не є позивачами у даній справі та мають право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд звертає увагу на те, що вказаний заклад, яким охоплюється відеозйомка його літнього майданчику та входу, є публічним місцем, відтак встановлення даних відеокамер кореспондується зі ст.307 ЦК України. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідач спостерігає за приватним життям адміністрації вказаного закладу та збирає конфіденційну інформацію про товариство, їх працівників та відвідувачів. Також в матеріалах справи відсутні, а у судовому засіданні не здобуто доказів, що встановлені відповідачем відеокамери мають технічну можливість здійснювати саме запис (фіксацію подій на відеоплівку). Окрім того, у судовому засіданні відповідачем зазначалося, що камери не здійснюють збереження інформації, яка є результатом зйомки, оскільки інформація через певний проміжок часу самостійно видаляється із пристрою, а на місце видаленого файлу автоматично створюється інший. Суд також приймає до уваги покази допитаних у судовому засіданні свідків, які суду пояснили, що вони є сусідами відповідача та підтримують позицію відповідача, що такі камери необхідні з метою захисту їх права власності, а саме щодо непроникнення до підїзду будинку сторонніх осіб, які відвідують, зокрема вказаний заклад (бар) позивача та інших закладів, які розміщені неподалік даного будинку. Тобто, відеонагляд, який здійснюється за допомогою відеокамер, встановлених позивачем на фасаді будинку надає можливість бачити те, що відбувається на частині вулиці та біля вказаного закладу, які є місцями загального користування та входу до будинку, де знаходиться, зокрема житло відповідача, не заборонено законом і не свідчить про збирання, зберігання, використання і поширення [PERSON] інформації про позивача. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не доведено суду факт збирання та розповсюдження відповідачем записів з камер відеоспостереження, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову в частині зобовязання [PERSON] демонтувати самочинно встановлені відеокамери необхідно відмовити. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У своїй позовній заяві ТзОВ «Винарня Рум» покликається на те, що їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні її ділової репутації, оскільки деякі клієнти відмовляються відвідувати вказаний заклад. Однак, жодних належних та допустимих доказів того, що певні особи (клієнти) відмовилися від відвідування закладу ТзОВ «Винарня Рум», а відтак була порушена репутація позивача, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у судовому засіданні не доведені, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити. Згідно\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. За вимогами ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно доч.1\~ст.13 ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України необхідно залишити за позивачем. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed