Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №910.79153 від 22 липня 2011 року в загальному розмірі 89 787,53 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 липня 2011 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та відповідачем укладено кредитний договір №910.79153 року, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 59 954,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,90% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 22 липня 2018 року. 30.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк», яке є правонаступником ПАТ «Плюс Банк», та ТОВ Фінансова компанія «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» укладено договір ФАКТОРИНГУ №30/09-1, відповідно до якого Банк відступив (передав у власність) Факторові, а останній, відповідно, набув право грошової вимоги, в тому числі, за вищевказаним договором. 28.02.2017 року між ТОВ Фінансова компанія «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТОВ «Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке змінило назву на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», було укладено договір факторингу №28/02-1, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №910.79153 від 22 липня 2011 року, боржником за яким є відповідач. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов'язання, в результаті чого станом на 06 серпня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 89 787,53 грн., яка складається з: 57 119,61 грн. - заборгованість за кредитом; 32 667,92 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та комісіями. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 22 липня 2011 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» (а. с. 60 - 62) та [PERSON] було укладено договір №910.79153 про відкриття кредитної лінії, відповідно до якого останній отримав кредит з лімітом 59 954,60 грн. на строк 84 місяці, який було надано двома траншами: перший - для купівлі відповідачем транспортного засобу марки «DAEWOO», моделі MATIZ, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], у сумі 56 560,00 грн.; фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника на суму 1 697,80 грн.; фінансування страхового платежу за договором добровільного страхування фінансових ризиків у розмірі 1 696, 80 грн.; другий - для фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника на суму 1 677,95 грн.; фінансування страхового платежу за договором добровільного страхування фінансових ризиків, пов'язаних із втратою роботи у розмірі 1 676,95 грн.; фінансування страхового платежу для страхування ТЗ на умовах повного КАСКО на суму 3 455,46 грн. (а. с. 8 - 15). Банк повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копіями меморіальних ордерів від 25 липня 2011 року щодо перерахування коштів від [PERSON]: ТОВ «Інтерлізинг» на суму 56 560,00 грн.; СК «Альфа-Страхування» на суму 1 696,80 грн., «Уніка Життя» на суму 1 697,80 грн.(а. с. 19 - 21). 30 вересня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/09-1, відповідно до якого Банк відступив Факторові права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набув права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) банку за плату. Відповідно до п. 1.2 зазначеного Договору фактор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками та набуває права вимагати належного виконання зобов'язань в межах переданих прав вимоги (а. с. 28 - 33). Згідно з витягу з Додатку №2 до Договору факторингу №30/09-1 передано і право вимоги за кредитним договором №910.79153 від 22.07.2011 року (а. с. 34 - 35). 28 лютого 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Серет» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» було укладено договір факторингу №28/02-1, відповідно до якого останнє відступило Факторові права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набув права вимоги та здійснює їх оплату(фінансування) банку за плату. Відповідно до п. 1.2 зазначеного Договору фактор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками та набуває права вимагати належного виконання зобов'язань в межах переданих прав вимоги (а. с. 37 - 42). Згідно п.1.1 статуту ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», останнє утворилось внаслідок зміни назви ТОВ «Фінансова компанія «Серет», відповідно до рішення Загальних Зборів Учасників (протокол №10/2017 від 27 червня 2017 року ) і є правонаступником всіх його прав та обов'язків (а. с. 44). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Згідно з випискою по рахунку [PERSON] останнім в період з 01.07.2011 року по 31.07.2013 року здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості (а. с. 22 - 25). Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 89 787,53 грн., яка складається з: 57 119,61 грн. - заборгованість за кредитом; 32 667,92 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та комісіями. 08.06.2018 року ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» направило відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань на суму 89 787, 53 грн. (а. с. 52). Судом встановлено, що відповідачем зобов'язання за кредитними договорами не виконано ні перед банком, ні перед жодним з нових кредиторів. Суд враховує правову позицію, викладену в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 Верховного Суду України, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі, і в разі непогашення кредитної заборгованості ні первісному кредитору, ні новому кредитору така заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. На підставі ст. ст. 512, 514, 516, 526, 530, 610, 612, 629, 1049, 1054, 1077 ЦК України та

Outcome: approved