Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1990 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем по справі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сімя розпалася, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, любов та повага між ними відсутні. Спору про розподіл сумісного майна не має. Крім цього просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім цього просила строк для примирення не надавати, оскільки сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, спору про розподіл сумісного майна не має. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Крім цього зазначив, що строк для примирення не потрібен, так як дійсно родина розпалася, подружні стосунки не підтримують, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 1990 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Лозова Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 406380, виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Лозова Харківської області 28 квітня 1990 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. В теперішній час любов та повага між сторонами відсутні. Останнім часом постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сімї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved