Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги газопостачання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Херсонрегіонгаз» надає [PERSON] послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] . Вказує, що ухвалою Генічеського районного суду ТОВ «Херсонрегіонгаз» було відмовлено у видачі судового наказу у зв`язку з відсутністю інформації про місце проживання боржника. У зв`язку з тим, що відповідач має заборгованість за послуги газопостачання, просить стягнути з [PERSON] заборгованість з газопостачання в сумі 10195 грн. 86 коп., інфляційні збитки в сумі 676 грн. 04 коп. та 3 % річних у розмірі 426 грн. 52 коп., а також витрати по судовому збору. Представник позивача за довіреністю - Потапенко О.Д.у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданої заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 08 листопада 2017 року, [PERSON] приєдналась до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 та умов договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498. Так, судом встановлено, що ТОВ «Херсонрегіонгаз» надає [PERSON] послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] . Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 28 травня 2020 року у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Херсонрегіонгаз» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги було відмовлено на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що станом на покази газового лічильника 4080 куб м від 18 квітня 2019 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Херсонрегіонгаз» за поставлений природний газ складає 10195 грн. 86 коп. Надаючи оцінку відносинам, які склалися між сторонами суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг») та оприлюднюється в установленому порядку. 30 вересня 2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2500 затвердила Правила постачання природного газу, відповідно до пункту 2.2 розділу ІІ яких (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Предметом договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 є зобов`язання Оператора ГРМ надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Згідно з п.п.4.5 та 4.6 публічного Договору постачання природного газу побутовим споживачам затвердженого постановою НКРЕКП №2500, розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1-2 ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2\~статті 625 Цивільного кодексу України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Також, позиція Позивача щодо нарахування штрафних санкцій підтверджується постановою Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст.13 Закону України «Про ринок природного газу»\~споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з газопостачання. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано.\~ Таким чином, судом встановлено, що позивач належним чином здійснює постачання відповідачу природного газу за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] , однак відповідач [PERSON] не сплачувала за поставлений природний газ, внаслідок чого її заборгованість перед ТОВ «Херсонрегіонгаз» станом на покази газового лічильника 4080 куб м від 18 квітня 2019 року складає 10195 грн. 86 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 10195 грн. 86 коп., а також інфляційні збитки у розмірі 676 грн. 04 коп. та три відсотки річних в сумі 426 грн. 52 коп. розмір нарахування яких підтверджуються наданими позивачем розрахунками. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 2102 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: approved