Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 31 березня 1995 року в Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис № 208. Від подружнього життя народилися діти: донька [PERSON], 24.01.1996 року та донька [PERSON], 20.06.2000 року, які проживають з позивачкою. Позивачка, звернувшись до суду з цим позовом вказує, що з відповідачем подружні відносини та ведення спільного господарства припинили з травня 2011 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що під час спільного проживання між ними часто виникали суперечки, внаслідок чого їх подальше подружнє життя і збереження шлюбу стало неможливим. В даний час вона проживає окремо від чоловіка, поновлювати шлюбні стосунки з ним не збирається. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує формально та суперечить їх інтересам. Просить розірвати шлюб. Позивачка подала заяву в якій просить справу розглядати в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки з [PERSON] не проживає більше трьох років, спільне господарство не ведуть, тому просить позов задовільнити, термін на примирення не надавати. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач подав заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки оснований на законі, доведений в суді, визнаний відповідачем. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 березня 1995 року в Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис № 208. Від подружнього життя народилися діти: донька [PERSON], 24.01.1996 року та донька [PERSON], 20.06.2000 року, які проживають з позивачкою. Як встановлено судом, сторони подружні відносини та ведення спільного господарства припинили з травня 2011 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що під час спільного проживання між сторонами часто виникали суперечки, внаслідок чого їх подальше подружнє життя і збереження шлюбу стало неможливим. В даний час позивачка проживає окремо від відповідача, поновлювати шлюбні стосунки з ним не збирається. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує формально та суперечить їх інтересам. При таких обставинах, суд вважає, що дана сімя розпалась остаточно і зберегти її вже не можливо, оскільки сторони самі цього не бажають. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст.55 СК України подружжя зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. Як встановлено судом, збереження шлюбу явно суперечить інтересам сторін та їх неповнолітнім дітям, які тривалий час спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, миритися не бажають. Отже, є всі підстави цей шлюб розірвати. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст. 18,55,56,110-112 СК України,

Outcome: approved