Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

ТОВ «Науково-інженерний центр «Сканер» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.10.2015 між ТОВ «Науково-інженерний центр «Сканер» та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 10000 грн., а відповідач зобовязався повернути позивачу таку саму суму грошей. Згідно п. 2.1 вищевказаного договору позики, позикодавець надає грошові кошти протягом 5 днів з моменту підписання договору. Позика надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переводу необхідної суми грошових коштів на банківську картку позичальника. Факт отримання відповідачем грошових коштів по вищевказаному договору підтверджується платіжним дорученням № 7531 від 23.10.2015. Відповідно до п. 2 ст. 2 вказаного договору позики відповідач зобовязаний був повернути кошти в розмірі 10000 грн. протягом шести місяців з дня отримання грошових коштів, але не пізніше 23.04.2016. В порушення умов договору відповідач грошові кошти в повному обсязі до 23.04.2016 не повернув. Відповідачем частково виконаний обовязок щодо повернення грошових коштів по договору, а саме: 23.11.2015 сплачені кошти в сумі 1000 грн.; 07.12.2015 в сумі 1500 грн. Таким чином, на даний час, заборгованість за договором позики № 21 від 23.10.2015 становить 7500 грн. З метою виконання відповідачем зобовязань по договору, позивачем направлено письмову вимогу від 13.09.2016, яка залишена останнім без реагування. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних від простроченої суми по договору позики за період з 24.04.2016 по 31.10.2016 включно становить 118,03 грн., інфляційне збільшення суми боргу за період з 24.04.2016 по 31.10.2016 96,86 грн. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Науково-інженерний центр «Сканер» борг в сумі 7714,89 грн., що включає в себе 7500 грн. борг по договору позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 96,86 грн., а також трьох процентів річних від простроченої суми 118,03 грн. Відшкодування судових витрат покласти на відповідача. Представник позивача ТОВ «Науково-інженерний центр «Сканер» за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, 23.01.2017 звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що розмір трьох відсотків річних становить 117, 74 грн., а тому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму трьох відсотків річних, всі інші вимоги залишив без змін. Крім того, просив суд позовну заяву розглядати без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Суд ухвалив: на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2015 між ТОВ «Науково-інженерний центр «Сканер» та [PERSON] був укладеий договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 10000 грн., а відповідач зобовязався повернути позивачу таку саму суму грошей. Згідно п. 2.1 вищевказаного договору позики, позикодавець надає грошові кошти протягом 5 днів з моменту підписання договору. Позика надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переводу необхідної суми грошових коштів на банківську картку позичальника. Факт отримання відповідачем грошових коштів по вищевказаному договору підтверджується платіжним дорученням № 7531 від 23.10.2015. Відповідно до п. 2 ст. 2 вказаного договору позики відповідач зобовязаний був повернути кошти в розмірі 10000 грн. протягом шести місяців з дня отримання грошових коштів, але не пізніше 23.04.2016. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] частково виконаний обовязок щодо повернення грошових коштів по договору, а саме: 23.11.2015 сплачені кошти в сумі 1000 грн.; 07.12.2015 в сумі 1500 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № @PL143845 від 23.11.2015, № @PL649576 від 23.11.2015. В порушення умов договору відповідач грошові кошти в повному обсязі до 23.04.2016 не повернув, а тому станом на 31.10.2016 заборгованість за договором позики становить 7500 грн. Листом від 13.09.2016 за вих. № 114 позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу з проханнями погасити заборгованість, яка була залишена відповідачем без задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, правильність якого була перевірена судом, розмір трьох процентів річних за період з 24.04.2016 по 31.10.2016 становить 117,74 грн., індекс інфляції за період з 24.04.2016 по 31.10.2016 96,86 грн. На підставі вищевикладеного, оскільки судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідач всупереч умовам договору позики № 21 від 23.10.2015 та вимогам Закону, взяті на себе зобовязання по поверненню суми позики належним чином не виконав, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9377 від 01.11.2016, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вищевказані судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved