Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 травня 2014 року між ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний Договір про надання фінансового кредиту № ЛВ01-00517, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальникові кредитні кошти на умовах строковості, платності та поворотності в розмірі 600,0 гривень, строком на 14 днів - до 27.05.2014 року, зі сплатою 1,5% за кожен день наданого кредиту, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредитні кошти в порядку та на умовах визначених Договором. Відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, а тому, станом на 19.02.2015 року заборгованість відповідача становить 726,0 гривень, з яких: 600,0 гривень - сума фінансового кредиту, 126,0 гривень - проценти за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, просить суд позов задоволити, стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Представник позивача Сльоновський П.Я. в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання 15.04.2015 року не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю (а.с.30). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5-7), 13 травня 2014 року між ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний Договір про надання фінансового кредиту № ЛВ01-00517, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальникові кредитні кошти на умовах строковості, платності та поворотності в розмірі 600,0 гривень, строком на 14 днів - до 27.05.2014 року, зі сплатою 1,5% за кожен день наданого кредиту, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредитні кошти в порядку та на умовах визначених Договором. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.10), позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером. При цьому, відповідач свої зобов'язання не виконав, отримані грошові кошти та нараховані проценти не повернув. Таким чином, судом встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором про надання фінансового кредиту станом на 19 лютого 2015 року становить 726,0 гривень, з яких: 600,0 гривень - сума фінансового кредиту, 126,0 гривень - проценти за користування кредитом (а.с.4). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача, а тому позов ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» слід задоволити повністю. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved