Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

ТОВ «Київ-Торг» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 9000,45 гривень і судові витрати у розмірі 2270,00 гривень, посилаючись на те, що 09.11.2020 року між ТОВ «Київ-Торг» та [PERSON] було укладено трудовий договір №65/Л-l, згідно з умовами якого остання з 10.11.2020 року була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів (продукти « [INFO] »). Пунктом 4.1.12 вказаного договору передбачено, що працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну з його вини. Також 09.11.2020 року між ТОВ «Київ-Торг» та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з п.1.1. якого працівник прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за недостачу ввіреного їй работодавцем майна, а також за збитки, які виникли з її вини, у разі відшкодування роботодавцем шкоди іншим особам. Відповідач відпрацювала повні робочі зміни на торговельній точці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , з 10.11.2020 року по 11.11.2020 року, що підтверджується табелем обліку робочого часу ТОВ «Київ-Торг», актом прийому матеріальних цінностей і накладною на внутрішнє переміщення товару, які [PERSON] особисто підписала. Згідно з актом відповідач прийняла матеріальні цінності (напівфабрикати торгівельної марки «Єрмоліно») та грошові кошти для виконання службових обов`язків, а саме: здійснення торгівельної діяльності. 12.11.2020 року [PERSON] , порушивши умови трудового договору, своєчасно торгівельну діяльність не розпочала, на робоче місце прибула із запізненням та в збудженому стані, внаслідок чого позивачем було прийнято рішення про проведення позапланової інвентаризації матеріальних цінностей та грошових коштів, розташованих на торгівельній точці. Позивачем було видано наказ №18-Б від 12.11.2020 року, згідно з яким для проведення інвентаризації було створено комісію у складі: менеджера, бухгалтера та юриста. Під час проведення інвентаризації також була присутня продавець [PERSON] з якою відповідач працювала позмінно. На початку проведення інвентаризації відповідач була присутня, алезгодом покинула місце роботи, на телефоні дзвінки відповідати припинила. За підсумками проведення інвентаризаційних дій, членами комісії було встановлено недостачу коштів у розмірі 7068,81 гривень, а також недостачу напівфабрикатів на суму 1931,64 гривень, що підтверджується інвентаризаційними відомостями від 12.11.2020 року. Протокол інвентаризації, а також лист про необхідність надати письмові пояснення з приводу виявлених недоліків було направлено відповідачу за допомогою поштового відправлення, а також Дніпровським відділенням поліції було розпочато кримінальне розслідування відносно [PERSON] за фактом крадіжки. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. У судові засідання відповідач, будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви або інших клопотань від неї до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача і відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.11.2020 року між ТОВ «Київ-Торг» та [PERSON] було укладено трудовий договір №65/Л-l, згідно з умовами якого остання з 10.11.2020 року була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів (продукти « [INFO] ») на підставі її відповідної заяви і наказу №65/К-1 від 09.11.2020 року (а.с.9-13, 16, 21). Пунктом 4.1.12 вказаного договору передбачено, що працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну з його вини. 09.11.2020 року між ТОВ «Київ-Торг» (роботодавець) та [PERSON] (працівник) було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.14-15), згідно з п.1.1. якого працівник прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за недостачу ввіреного їй работодавцем майна, а також за збитки, які виникли у работодавця з її вини, в результаті відшкодування ним шкоди іншим особам. Згідно з посадовою інструкцією продавця продовольчих товарів, затвердженою 08.04.2020 року наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг», продавець забезпечує збереження матеріальних цінностей (а.с.17-20). [PERSON] відпрацювала повні робочі зміни на торговельній точці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , з 10.11.2020 року по 11.11.2020 року, що підтверджується табелем обліку робочого часу ТОВ «Київ-Торг» (а.с.22-24), актом прийому матеріальних цінностей (а.с.25, 29-30) і накладною на внутрішнє переміщення товару, які [PERSON] особисто підписала. Наказом директора філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Торг» від 12.11.2020 року у зв`язку з установленням факту крадіжки і проведенням позапланової інвентаризації було призначено комісію з інвентаризації майна - залишків товару, грошових коштів і інших матеріальних активів (а.с.26). Відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії від 13.11.2020 року (а.с.35-37), звіряльної відомості результатів інвентаризації запасів від 12.11.2020 року (а.с.31), інвентаризаційного опису необоротних активів (а.с.27-28) і інвентаризаційного опису запасів (а.с.34), за результатами проведення інвентаризації підзвітних [PERSON] товарно-матеріальних цінностей, яка була розпочата за участю останньої, виявлено нестачу грошових коштів у розмірі 7068,81 гривень, а також недостачу напівфабрикатів на суму 1931,64 гривень. Протокол інвентаризації, а також лист про необхідність надати письмові пояснення з приводу виявлених недоліків було направлено відповідачу за допомогою поштового відправлення(а.с.39, 42) Згідно з актом від 08.12.2020 року (а.с.41) [PERSON] у період з 12.11.2020 року по 08.12.2020 року не з`являється на робочому місці, про причини неявки не повідомляє, на телефонні дзвінки не відповідає. Статтею 130 КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків є протиправними діями. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. Підставою для матеріальної відповідальності може бути вина у формі або прямого умислу або необережності (халатність, недбалість); дії працівника повинні призвести до негативних наслідків, тобто має бути пряма дійсна шкода, що підлягає відшкодуванню; між діями та наслідками дій працівника наявний причинний зв`язок. На підставі ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України). У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що ТОВ «Київ-Торг» довів факт нестачі грошових коштів у розмірі 7068,81 гривень і напівфабрикатів на суму 1931,64 гривень, які були передані [PERSON] , як матеріально відповідальній особі, у зв`язку із виконанням нею трудових обов`язків, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved