Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2007 р. У зв'язку з тим, що подружжя має різні характери, позивач не має бажання надалі проживати разом з відповідачем, позивач просить суд розірвати шлюб. Також позивач просить стягнути з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісяця до їх повноліття, у зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач позов підтримав повністю, вказав, що подружжя має різні характери, позивач не має бажання надалі проживати разом з відповідачем. Збереження сім'ї стало неможливим, у зв'язку з чим позивач просить шлюб розірвати та стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.03.2007 року. Суд вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. У зв'язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З свідоцтв про народження вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 180, 181, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що суду не надано будь-яких доказів щодо обставин, визначених ст. 182 СК України, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи розмір середньої заробітної плати для місцевості, де проживає відповідач, приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved