Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з неї заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 801 грн. 02 коп., посилаючись на те, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрована і проживає відповідачка, свої обов'язки по теплопостачанню місць загального користування цього будинку позивач виконує належним чином, але відповідачка не оплачує їх, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію на вищевказану суму. В судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 1101 грн. 18 коп. за той же період відповідно до розрахунку, який надала в судовому засіданні. Відповідачка позовні вимоги визнала частково - в розмірі 108 грн. 30 коп., виходячи з розрахунку 10,83 грн. за місяць - вартість послуги визначена самим позивачем та надана для оплати за період з березня 2013 року по березень 2014 року. Пояснила, що позивач в 2010-2012 роках нараховував їй плату за опалення місць загального користування на рівні 50-58 грн., що приблизно прирівнювалось на той час до суми за опалення однокімнатної квартири, вважає таку вартість невиправдано високою, крім того, суми нарахувань за кожен місяць суттєво різняться - від 10 грн. 67 коп. до 58 грн.01 коп., що наводить на розуміння, що позивач нараховує плату, як хоче, який дійсний розмір заборгованості, зрозуміти неможливо, тому що за один і той же місяць в розрахунках, наданих позивачем для оплати, значаться різні суми. Представник відповідачки пояснив, що договірні відносини між сторонами відсутні. До того ж, під'їзд в будинку не обігрівається, опалювальні прилади на сходових клітинах в будинку відповідачки відсутні. Розрахунок боргу, наданий позивачем, вважає некоректним, безпідставним, який не ґрунтується на конкретних обставинах, крім того, плату позивач нараховує кожного місяця, як хоче. Так, згідно з розрахунком, наданим до суду разом з позовною заявою, за листопад 2013 року нараховано 10 грн. 69 коп., плата за цей же місяць цього ж року у розрахунку, наданому позивачем під час судового засідання, становить 48 грн. 34 коп. До позовних вимог просить суд застосувати строк позовної давності в три роки, тому заборгованість в сумі 293 грн. 25 коп. за період з жовтня 2010 року по жовтень 2011 року вважає таким, що перебуває за межами позовної давності, з листопада 2011 року по лютий 2013 року - 11 міс. враховує по 10,83 грн.=119,13 грн., з березня 2013 року по березень 2014 року відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем разом з позовною заявою, - 74,95 грн. за мінусом сплачених позивачкою 85,78 грн. ((10,83х11міс.)+(10,83+5,67+4,72+10,69+10,83+10,83+10,83+10,55)-85,7 8=119,13+74,95-85,78= =108,30). Вартість послуги за місяць - 10,83 грн. визначена самим позивачем та надана для оплати за період з березня 2013 року по березень 2014 року. Вважає, що саме така сума підлягає стягненню з відповідачки, оскільки вона її визнала, в решті позовних вимог просить відмовити, оскільки договірні відносини між сторонами відсутні, тому позивачка в будь-який час може припинити оплату, так як в неї відсутні зобов'язання. Позов підлягає до часткового задоволенні з наступних підстав. Згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661 виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання є КП «Смілакомунтеплоенерго». Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 651 внесені зміни до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661, яким виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання замість КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено ТОВ «Сміла Енергоінвест». Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п.п. 1-5 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житло-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, виходячи із системного аналізу змісту ст.ст. 11, 509 ЦК України та ч.ч. 1,2 ст.19, п.п. 1-5 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між сторонами по справі (виконавцем та споживачем), як учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, повинні ґрунтуватися на договорі про надання житлово-комунальних послуг, укладеному на основі типового договору, а обов'язок споживача (відповідача) оплачувати вартість житлово-комунальних послуг має передувати виконання позивачем обов'язку підготувати договір на надання житлово-комунальних послуг та надати його на підписання споживачу. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Перелік істотних умов договору між виконавцем та споживачем викладений у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Закріпивши в статтях 6, 627 ЦК України засади свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно абз.2 ч.3 ст.6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Таким чином, обов'язок виконавця послуг вимагати укладення договору та обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом, і тому лише у разі ухилення чи відмови споживача від укладення договору, який відповідає умовам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору, укладеного на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Та в свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 затверджено Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Судом встановлено, що договір про надання послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку на постачання теплової енергії, з якого б вбачався обов'язок відповідача сплачувати позивачу кошти за послуги з теплопостачання, між сторонами не укладався. Крім цього, позивачем не доведено вчинення ним дій щодо підготовки проекту договору на постачання теплової енергії та направлення його на підписання споживачу, як і не доведено ухилення останнього від укладення такого договору в спірний період. Оригінал супровідного листа від 01 листопада 2011 року про те, що позивач направляє відповідачці проект договору про надання послуг з централізованого опалення місць загального користування, наданий представником позивача в судовому засіданні, не є доказом його направлення чи отримання відповідачкою, а також ухилення її від укладення договору, крім того, якщо супровідний лист відправлено адресату, в документах підприємства залишається його копія, а не оригінал. Із позовом про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії, ТОВ «Сміла Енергоінвест» до суду не зверталося. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі 6-110 цс12. Враховуючи, що відповідачка частково визнала позовні вимоги в розмірі 108 грн. 80 коп., ця сума і підлягає стягненню з неї на користь позивача. Крім того, як було пояснено в судовому засіданні представником позивача та спеціалістами, вартість послуги на рівні 10,83 грн. в місяць була визначена наказом по підприємству від 11 лютого 2013 року № 41 «Про введення в дію нових розрахунків витрат теплової енергії на централізоване опалення місць загального користування». Як вбачається з Наказу, «з метою приведення у відповідність до вимог чинного законодавства, визначеного профільними нормативно-правовими актами» з 01 лютого 2013 року затверджено та введено в дію розрахунки витрат теплової енергії централізованого опалення місць загального користування для використання при розрахунках розміру плати за надані споживачам послуги. З розрахунку, наданого позивачем як додаток до позовної заяви, з 01 березня 2013 року вартість послуги суттєво відрізняється від вартості за попередні місяці і становить приблизно 10,83 грн. в місяць. Як вбачається з Наказу, саме з цього часу позивачем приведено у відповідність розрахунки витрат теплової енергії централізованого опалення місць загального користування. З огляду на вищевикладене, суд вважає, визнана відповідачкою сума боргу є обґрунтованою та доведеною в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 23 грн. 87 коп. витрат на сплату судового збору (243,60Х(108,30/1101,18х100)=243,60х9,8%=23,87), з позивача на користь відповідачки слід стягнути судові витрати на правову допомогу в розмірі 451 грн. (500,00х(992,88/ 1101,18х100)=500х90,2%=451). На підставі наведеного, ст.ст. 6, 11, 626-628, 630, 638-642 ЦК України, ст.ст. 1, 19, 20, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: partial