Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.05.1996 року по 20.04.2010 року. Шлюб між ними розірвано. Від спільного подружнього життя в них 03.03.1998 року народився син [PERSON], який проживає з батьком [PERSON] і знаходиться на його утриманні, 25.07.2010 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше як 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з 28.08.2014 року і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач допомоги на утримання дочки не надає і в добровільному порядку надавати її відмовляється, а тому просить суд стягнути з нього аліменти. З метою усунення перешкод в захисті права на отримання коштів (аліментів) від відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], позивачки [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання недійсним укладеного між ними договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12.09.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ратнівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1007. За яким син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], будуть проживати з батьком [PERSON]. [PERSON] зобовязується щомісячно сплачувати аліменти [PERSON] на утримання двох дітей, у розмірі 600 грн. щомісячно, по 300 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. У випадку навчання дітей у вищих навчальних закладах з денною формою навчання [PERSON] повинна сплачувати зазначені аліменти до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що даний договір є недійсним так як він нею не укладався. Вона його не підписувала та умови не узгоджувала. Він не відповідає її волі, порушує її права та інтереси. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття, та визнати недійсним договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 12.09.2011 року, що був посвідчений державним нотаріусом Ратнівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1007. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття визнав, в частині визнання недійсним договору про участь у вихованні та утриманні дитини не визнав. Відповідач [PERSON] свою позицію обгрунтовував тим, що після укладення між ним та позивачкою [PERSON] нотаріально посвідченого договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 вересня 2011 року, син [PERSON] залишився проживати разом із ним, дочка [PERSON] залишилась проживати з матірю [PERSON]. Оскільки умови укладеного між ними договору про участь у вихованні та утриманні дитини не виконувались, а тому відповідач [PERSON] просить припинити дію цього договору. Відповідач [PERSON] відмовився від зустрічного позову до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], якому 03.03.2016 року виповнится 18 років, який просив залишити без розгляду. Відмова прийнята судом про що постановлено ухвалу. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Ратнівської державної нотаріальної контори [PERSON] вважає позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору про участь у вихованні та утриманні дитини, безпідставною. Оскільки сторони у справі [PERSON] і [PERSON] 12.09.2011 року дійсно укладали між собою договір про участь у вихованні та утриманні дитини, який був нею нотаріально посвідчений. Представник органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області [PERSON] вказала, що діями, які були вчинені батьками [PERSON], [PERSON] щодо неповнолітніх сина [PERSON], дочки [PERSON], інтереси дітей не були порушені. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З копій свідоцтв про народження слідує, що в сторін 03.03.1998 року народився син [PERSON], 25.07.2010 року народилася дочка [PERSON]. З укладеного між [PERSON] і [PERSON] договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 вересня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ратнівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №1007, слідує, що після розірвання шлюбу між ними, син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], будуть проживати з батьком [PERSON]. Мати дітей [PERSON] зобовязується щомісячно сплачувати аліменти [PERSON] на утримання двох дітей, у розмірі 600 грн. щомісячно, по 300 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. У випадку навчання дітей у вищих навчальних закладах з денною формою навчання [PERSON] повинна сплачувати зазначені аліменти до закінчення навчання діьтми. Судом встановлено, що після укладення договору про участь у вихованні та утриманні дитини 12.09.2011 року, в подальшому син [PERSON] залишився проживати з батьком [PERSON], а дочка [PERSON] залишилася проживати з матірю [PERSON]. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними ч.1 ст.181 СК України. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення - ст.182 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сімї та інших осіб, яких він зобовязаний утримувати. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову ч.1 ст.191 СК України. Враховуючи вік дитини, матеріальне становище сторін та обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти, у розмірі 1000 грн., щомісячно, на користь позивачки [PERSON], починаючи з дня предявлення позову з 28 серпня 2014 року і до досягнення нею повноліття, задовольнивши заявлений позов. Відповідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини п.1 ч.2 ст.11 ЦК України. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом ст.598 ЦК України. Згідно ч.1 ч.3 ст.615 ЦК України у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо інше не встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або в повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. Умови договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12.09.2011 року сторонами не виконували. Їхні діти, після розірвання шлюбу, син [PERSON] залишився жити разом із батьком [PERSON], а дочка [PERSON] залишилась проживати з матірю [PERSON]. [PERSON] не вимагав від [PERSON] сплати аліментів на утримання дітей. [PERSON] аліменти на утримання дітей на користь [PERSON] не сплачувались після укладення договору про участь у вихованні та утриманні дитини і по даний час. В силу вимог ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ст.ст.10,11.212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обовязок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обгрунтовується вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти до висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Від вирішення питання дійсності оспорюваного правочину залежить вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини. У справі призначалась почеркознавча експертиза. За висновком якої, підпис від імені [PERSON] розташований в графі «Мати» в договорі про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 вересня 2011 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с.172-173 т.1). З доводів відповідача [PERSON], третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса [PERSON] встановлено, що позивачка [PERSON] була присутня при укладені договору, умови договору їй були зрозумілі, волевиявлення на укладення договору з її сторони було вільним. Встановлений з доводів відповідача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, юридичний факт укладення між [PERSON] та [PERSON] 12.09.2011 року договору про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], є достовірним, судом береться до уваги, який обєктивно підтверджується зазначеними в укладеному договорі відомостями про сторін, їх особистими персональними даними (податковими номерами, паспортними даними), про які нотаріус не могла знати без надання їй цих відомостей сторонами [PERSON] та [PERSON]. В звязку із чим, висновок почеркознавчої експертизи про те, що підпис від імені [PERSON] розташований в графі «Мати» в договорі про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 вересня 2011 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою, суд оцінює критично до уваги не приймає. Наслідком невиконання сторонами умов договору може бути його зміна або припинення на вимогу однієї з сторін, а не визнання його недійсним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним укладеного між ними договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12.09.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ратнівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1007, слід задовольнити частково. У звязку із недотриманням та порушенням сторонами умов договору, слід припинити дію укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 вересня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ратнівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1007, з 28 серпня 2014 року, тобто з дня предявлення позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], який визнається відповідачем [PERSON]. Припинення дії договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 вересня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ратнівської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1007, на вимогу відповідача [PERSON], не породжує будь-яких негативних наслідків для позивачки [PERSON], і не є перешкодою для позивачки [PERSON] щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини. Судові витрати в справі, у частині задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави, у розмірі 551 грн. 20 коп.. Понесені позивачкою [PERSON] судові витрати при подачі позову в суд про визнання недійсним договору про участь у вихованні та утриманні дитини, у розмірі 243 грн. 60 коп., на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial