Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 1993 року і від спільного подружнього життя мають двох доньок: повнолітню [PERSON] і неповнолітню [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, вони мають різні погляди на шлюб, сім'ю, буття подружжя, крім цього відповідач зловживає алкоголем, в зв'язку з чим між ними виникають сварки і конфлікти, їх сім'я розпалась і подальше існування шлюбу неможливе. В судовому засіданні 24.02.2016 року позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні, вона наполягає на розірванні шлюбу і просить позов задовольнити. Відповідач 24.02.2016 року в судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, наголосивши, що примирення можливе і він намагатиметься вжити заходів щоб зберегти сім'ю, сподівається на налагодження відносин із дружиною, просить в позові відмовити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24.02.2016 року провадження у справі зупинялось на три місяці у зв'язку з необхідністю надання сторонам строку для примирення. Позивач 30.05.2016 року у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається, відмітила, що під час строку для примирення, який надавався судом, налагодити сімейні відносини не вдалося. Просила суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні 30.05.2016 року позов визнав та зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки сім'я дійсно розпалася. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 17.07.1993 року у Залізничному районному відділі ЗАГС м.Львова, актовий запис № 297 (а.с.4), від шлюбу мають двох доньок: повнолітню [PERSON] і неповнолітню [PERSON], [INFO] (а.с.6). Також встановлено, що сторони проживають в одному помешканні, проте вже кілька років не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Суд намагався зберегти сім'ю сторін, надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися, категорично примиритись не бажають, наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що вони втратили один до одного довіру та хороші почуття. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї Рейда неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. З огляду на те, що позивач просила усі судові витрати залишити за нею, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволенні позову з відповідача судові витрати.

Outcome: approved