Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка 15.07.2014 р. звернулася з позовом у суд, в якому після уточнення позовних вимог просить про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісячно до його повноліття та стягнення з відповідача аліментів за минулий час за період з 10 липня 2011 року по 10 липня 2014 року, виходячи з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в сумі 11069 грн. 36 коп. Свої вимоги вона мотивує тим, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявились людьми з різними характерами і поглядами на життя, виникали сварки, з лютого 2008 р. вони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, чому їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні сина не приймає та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя із відповідачем не склалося, з лютого 2008 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, відповідач живе з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сім'ю, переконана, що їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Відповідач участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає з 2008 року, хоча працездатний і може таку надавати щомісячно, а тому просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час за період з 10 липня 2011 року по 10 липня 2014 року в сумі 11069 грн. 36 коп. та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, проте 23.10.2014 року подав до суду заперечення, в якому не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання сина в мінімальному розмірі та заперечує щодо стягнення з нього аліментів за минулий час, зазначивши, що він не працює, фактично створив нову сім'ю, має на утриманні чотирьохрічну дитину, яка до двох років хворіла і потребувала лікування. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 р. і від спільного подружнього життя мають сина, [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами вже довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності та що з лютого 2008 р. вони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а відповідач фактично створив нову сім'ю з іншою жінкою, тому цей шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання сина [PERSON], який проживає з позивачкою, хоча працездатний і може такі надавати регулярно. Враховуючи, що відповідач не працює, має на утриманні неповнолітного сина [PERSON], [INFO] та що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, а позивачка працює, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі по 700 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Разом з тим, позивачкою в судовому засіданні не було надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача за останні три роки, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час за період з 10 липня 2011 року по 10 липня 2014 року, виходячи з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в сумі 11069 грн. 36 коп позтвачкою не є доведеними і задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: partial