Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Сторони звернулись до суду з вимогами один до одного, про визнання права власності на домоволодіння що розташоване в [ADDRESS], в рівних частинах, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що помер [INFO]. Вимоги мотивують тим, що померлий [PERSON] був власником 19/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.1987 року. Право власності зареєстровано в ОМБТІ 05.01.1988 року. За життя, 30.04.1996 року, [PERSON] склав заповіт яким заповів 19/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] таким чином: 1/2 частину - [PERSON]; 1/4 частину - [PERSON]; 1/4 частину - [PERSON]. Сторони завчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] [INFO] (дружина покійного) з заявами про відмову від прийняття спадщини. При цьому [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON]. 17.01.2014 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність документів, які підтверджують право власності на майно спадкодавця. Вищезазначене змусило сторони звернутись до суду. В судовому засіданні сторони підтримали позовні вимоги та визнали позовні вимоги іншої сторони. Третя особа - в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Судом встановлено: [PERSON] був власником 19/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається з двох кам'яних жилих будинків, визначених в плані літерами «А» і «Б», загальною житловою площею 90,0 кв.м., господарських та побутових будівель визначених літерами «В» -вбиральна, «Г» - сарай, огорожа №1-5, мостіння І-ІІ - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.1987 року. Право власності зареєстровано в ОМБТІ 05.01.1988 року (а.с.15). За життя, 30.04.1996 року, [PERSON] склав заповіт яким заповів 19/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] таким чином: 1/2 частину - [PERSON]; 1/4 частину - [PERSON]; 1/4 частину - [PERSON] (а.с.14). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 18.10.2013 року, яке набрало законної сили 29.10.2013 року, встановлено юридичний факт належності [PERSON] заповіту [PERSON] від 30.04.1996 року, складеного на ім'я [PERSON] (а.с.67). Заповіт чинний (а.с.42), спір щодо його складу - відсутній. [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Відповідно до копії спадкової справи №6/2013 від 07.02.2013 року (а.с.33), до майна померлого [INFO] [PERSON], заяви про прийняття спадщини надали [PERSON] (07.02.2013 року), [PERSON] (07.02.2013 року), [PERSON] (02.03.2013 року). При цьому [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] (07.02.2013 року), а [PERSON] [INFO] (дружина покійного) відмовилась від прийняття спадщини та від прийняття обов'язкової частки спадщини на підставі ст.1241 ЦК України (09.02.2013 року). Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 11.11.2013 року (а.с.78), на запит нотаріуса, право власності на 19/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.1987 року. Право власності зареєстровано в ОМБТІ від 05.01.1988 року. Вказана доля підлягала перереєстрації відповідно до довідки ОМБТІ від 05.11.1997 року про розрахунок часток. 17.01.2014 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмову у видачі сторонам свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність документів, які підтверджують право власності на майно спадкодавця (а.с.81,82). Частиною 1 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема з правочинів. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.392 ЦК України, , власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл.29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст.392 ЦК України. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги сторін підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця за заповітом у нотаріальному порядку.

Outcome: approved