Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 25016-2075209225 від 27.05.2019 року в розмірі 27161, 82 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.05.2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 25016-2075209225 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 6000,00 грн., зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 73% відсотки річних, тип процентної ставки - фіксована. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та заявою про перерахування коштів згідно кредитного договору № 25016-2075209225 від 27.05.2019 р. на банківську картку належну відповідачу [PERSON] . Позивач зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01 лютого 2021 року має заборгованість перед кредитором в сумі -27161,82 грн., яка складається з наступного: 5779,52грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6184,60 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 14618,80 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня), 324,78 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості , 254, 12 грн. - 3% річних від простроченої суми. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість у розмірі 27161,82 грн., та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя області від 25.02.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими суду причинами, про час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем проживання. Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської відповідач зареєстрована за адресою зазначеною в позові , куди надсилались судові повістки, але поштові конверти повернулись на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ч.4 ст.223 , ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 27.05.2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 25016-2075209225 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 6000,00 грн., зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 73% відсотки річних, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, кінцевий строк повернення кредиту 26 травня 2020 року. Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному договором (п.2.2.2 пп.2 договору). Відповідно до п.3.1 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Пунктом 1.1 договору передбачено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 73 % річних. Тип процентної ставки-фіксована. Відповідно до п.п. 3) п. 2.1.1 Кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитних коштів у разі наявності затримання сплати частини кредиту та/або процентів більше ніж на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарних місяці. Окрім того, пунктом 6.7. Кредитного договору передбачено, що у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту зазначеного в додатку № 1, позичальник сплачує пеню в розмірі сто гривень. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі та заявою про перерахування коштів згідно кредитного договору № 25016-2075209225 від 27.05.2019 р. на банківську картку належну відповідачу [PERSON] . Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Правовим наслідком порушення зобов`язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Судом встановлено, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на станом на 01 лютого 2021 року має заборгованість перед кредитором в сумі - 27161,82 грн., яка складається з наступного: 5779,52грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6184,60 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 14618,80 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня), 324,78 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості , 254, 12 грн. - 3% річних від простроченої суми. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» 27161,82 грн. заборгованість за кредитним договором № 25016-2075209225 від 27.05.2019 р. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved