Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

ТОВ «ВКФ «Горизонт» звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання недійними правочинів. Вказував, що 11 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір відступлення права вимоги, згідно до якого [PERSON]Е, придбав у [PERSON] право вимоги до позивача коштів, які були ним ніби то отримані в якості авансу за будівлю виробничого корпусу швейного цеху та будівлі гаражів по вул. Київській, 5 в м. Кременчуці і прав вимоги підтверджує квитанцією до прибуткового касового ордеру без номеру від 12 березня 2012 року та гарантійним листом без номеру від 12 березня 2012 року. Позивач зазначає, що гарантійний лист від імені директора ТОВ «ВКФ «Горизонт» підписаний невідомою особою, а не директором, прибутковий касовий ордер заповнений та підписаний невідомою особою без її зазначення посади, імені та по батькові. Стверджує, що будь-яких договорів про отримання авансу за будівлю виробничого корпусу швейного цеху та будівлі гаражів по вул. Київській, 5 в м. Кременчуці не укладало з [PERSON], не отримувало 4000000,00 грн. в якості авансу за вказані будівлі, тому просить визнати вказаний правочин недійсним у звязку з його фіктивністю. Позивач також просить суд на підставі ст. 514 ЦК України визнати недійним і правочин від 11 червня 2014 року про відступлення права вимоги, укладений між відповідачами, оскільки передані можуть бути лише дійсні, існуючі права вимоги. Представник позивача -[PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, свої заперечення виклала письмово, які приєднані до матеріалів справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1992року по травень 2015року працював в даному підприємстві на посаді директора. [PERSON] ніколи не бачив. Про наявність вимог дізнався від ДВС коли надійшла вимога про арешт рахунків. Ніякого гарантійного листа не надавав та не підписував. Наміру продавати приміщення не було. Гроші до підприємства не надходили. На касовому ордері підпис не головного бухгалтера. В банк такі гроші не надходили, вага цих грошей в сумі 4млн.грн.- складає 87кг. За даним фактом розпочато кримінальне провадження. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що працювала на даному підприємстві головним бухгалтером. Дійсно вела касову книгу. Касового ордера на 4000000грн. ніколи не видавала. Гарантійний лист також не видавався. Підприємство дані гроші не отримувало, до банку дані гроші не надходили. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та надавши аналіз та правову оцінку наданим доказам в їх сукупності знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Судом встановлено, що 11 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно до якого [PERSON]- первісний кредитор, надає, а [PERSON] новий кредитор, приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором щодо отримання авансу за будівлю виробничого корпусу швейного цеху та будівлі гаражів по вул. Київській, 5 в м. Кременчуці, укладеними між первісним кредитором та ТОВ «Виробнича комерційна фірма «Горизонт», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 12 березня 2012 року та гарантійним листом б/н від 12 березня 2012 року (основне зобовязання). Судом досліджено гарантійний лист від 12 березня 2012 року, виконаний на бланку підприємства, підписаний директором ТОВ «ВКФ «Горизонт» та скріплений печаткою підприємства, зі змісту якого вбачається, що через касу підприємства, підприємство отримало від [PERSON] 4000000,00 грн. авансу за продану будівлю виробничого корпусу швейного цеху та будівлі гаражів по вул. Київській, 5 в м. Кременчуці. В листі вказано, що ТОВ «ВКФ «Горизонт» зобовязується до 01 червня 2014 року переоформити вказаний обєкт у нотаріуса на імя [PERSON] Згідно до витягу з кримінального провадження № 12015170090000644 19 лютого 2015 року до ЄРДР було внесено повідомлення про факт внесення невстановленою особою завідомо недостовірної інформації до гарантійного листа нібито підписаного директором ТОВ «ВКФ «Горизонт» [PERSON] В ході досудового розслідування слідчим в зазначеному кримінальному провадженні було призначено почеркознавчу експертизу. Згідно до висновку експерта від 12 червня 2015 року № 511, підпис, який виконаний в графі «Директор» ТОВ «ВКФ «Горизонт» в гарантійному листі ТОВ «ВКФ «Горизонт» від 12 березня 2012 року виконано не громадянином [PERSON], а іншою особою з унаслідуванням підпису [PERSON] Відповідач не подав будь-яких заперечень щодо зазначеного доказу, клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи в цивільній справі не заявляв. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 вересня 2014 року, яке набуло законної сили, з ТОВ «ВКФ «Горизонт» на користь [PERSON]Е, на виконання умов договору про відступлення права вимоги від 11 червня 2014 року було стягнуто 4100943,56 грн. Оцінюючи доводи відповідача в цій частині суд звертає увагу на те, що факт підробки або достовірності підпису на гарантійному листі не був предметом судового розгляду, що вбачається зі змісту рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука, експертиза підписів на зазначених документах в судовому провадженні не проводилась. За відсутності клопотань сторін про проведення експертизи підписів на документах, суд, оцінюючи подані документи, мав виходити зі змісту ст. 204 ЦК України, якою встановлюється презумпція дійсності правочину. За таких обставин, з урахуванням предмету позову в цій справі, де позивач заявляє про те, що документи, які використав відповідач для доведення факту наявності правових відносин є сфальшованими, суд має підстави прийняти та оцінити надані позивачем докази щодо підробки підпису директора на відповідному гарантійному листі та доводи позивача щодо реальності господарської операції, яка відображена в квитанції до прибуткового касового ордеру. Як встановлено висновком почеркознавчої експертизи № 511 від 12 червня 2015 року гарантійний лист від 12 березня 2012 року від імені директора [PERSON] підписано невідомою особою з наслідуванням підпису керівника. Зазначені докази відповідачем по справі не спростовано. Щодо квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 12 березня 2013 року про внесення до каси ТОВ «ВКФ «Горизонт» 4\~000\~000 гривень, то при аналізі цього доказу слід врахувати таке. У відповідності до п. 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованою в Міністерстві Юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320 приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. Пунктом 3.10 цього положення встановлено, що прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості мають заповнюватися бухгалтером чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп'ютерних засобів чи іншими способами, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання. Пунктом 4.2 Положення встановлено, що усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Згідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Як убачається з квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 12 березня 2012 року вказаний документ підписаний особою, посада, прізвище та ініціали якої в ньому не зазначені, внаслідок чого встановити факт передачі коштів ТОВ «ВКФ «Горизонт» від [PERSON] на підставі цього документу - неможливо. При цьому підпис на цьому документі повністю відрізняються від підписів, які здійснювала особа, що вела касову книгу ТОВ «ВКФ «Горизонт» в березні 2012 року. Згідно до досліджених судом сторінок касової книги ТОВ «ВКФ «Горизонт» за період з січня по 15 березня 2012 року надходження коштів в сумі 4000000,00 грн. за 12 березня 2012 року від [PERSON] або будь-якої іншої особи до каси підприємства не зафіксовано. Допитаний в якості свідка [PERSON], який станом на 12 березня 2012 року був директором ТОВ «ВКФ «Горизонт» показав, що з [PERSON] він ніколи не зустрічався та його не знає, ніяких угод з [PERSON] відносно майна підприємства не укладав і без згоди загальних зборів укласти не міг, грошові кошти від нього не отримував, до каси підприємства [PERSON] без відому директора ТОВ «ВКФ «Горизонт» будь-які грошові кошти не вносив. Ст. 202 ч.1 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття. Зміну або припинення цивільних прав і обовязків. У відповідності до ст. 203 ч. 3 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Статтею 207 ч. 2 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Згідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопад 2009року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. Враховуючи те, що, як встановлено судом, квитанція до касового ордеру від 12 березня 2012 року та гарантійний лист від 12 березня 2012 року не підтверджують факту передачі грошової суми в розмірі 4000000 гривень в касу ТОВ «ВКФ «Горизонт» від [PERSON] в якості авансу за виробничий корпус швейного цеху та будівлі гаражів ТОВ «ВКФ «Горизонт», то правочин з передачі ТОВ «ВКФ «Горизонт» 4000000 гривень авансу за будівлю виробничого корпусу швейного цеху та будівлі гаражів по вулиці Київській, 5, який відображений в квитанції до прибуткового касового ордеру без номеру від 12 березня 2012 року та гарантійному листі без номеру від 12 березня 2012 року слід визнати недійсним з підстав, які встановлені ст.ст. 203 ч.1, 207 ч.2, 234 ЦК України. У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У звязку з тим, що судом встановлено фальшивість документів, якими посвідчувався факт передачі коштів і, отже, встановлено факт відсутності у [PERSON]І, на момент укладення між ним та [PERSON] договору від 11 червня 2014 року будь-яких вимог до ТОВ «ВКФ «Горизонт», то договір про відступлення права вимоги, укладений між [PERSON] та [PERSON] 11 червня 2014 року слід також визнати недійсним з підстав, встановлених ст. 203 ч.1, 514 ЦК України, оскільки предметом договору про відступлення права вимоги може бути лише дійсна та реальна вимога .

Outcome: approved