Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальності „Служба миттєвого кредитування звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір\~№140902-144937 від 02.09.2014, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 гривень. Відповідач на підставі п. 3.3 договору зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 500 грн., а також сплатити проценти за користуванням кредитом у розмірі 175,00 грн., що разом складає 675,00 грн. у строк до 15.09.2014. У звязку з тим, що відповідач умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 15.10.2018 рік становить 15585,00 гривень, яка складається з: 500,00 гривень сума заборгованості за кредитом, 14910,00 гривень заборгованість за пенею, та 175,00 проценти за договором. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 15585,00 гривень та судові витрати у розмірі 1762,00 гривні, комісію банку у розмірі 17,62 гривні. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами, причини неявки у судове не повідомив, відзив не надав, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 223, \~ч. 4 ст.\~280 ЦПК України\~та думки позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 02.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено\~\~договір №140902-144937, згідно з яким відповідач отримав кредит на особисті потреби в розмірі 500 грн., строком на 13 днів до 15.09.2014 та зобовязався повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 175 грн., розмір процентів 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 відсотків річних або 915 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, про що поставив свій підпис на кредитному договорі. Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення договірних умов, відповідач станом на 15.10.2018 не виконав свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 500,00 грн., а також щодо сплати процентів за користування кредитом. У зв'язку з порушенням\~\~відповідачем зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 15.10.2018 рік становить 15585,00 гривень, яка складається з: 500,00 гривень сума заборгованості за кредитом, 14910,00 гривень заборгованість за пенею та 175,00 гривень проценти за договором. Загальна сума становить 15\~585,00 гривень. Даний спір виник в сфері договірних кредитних зобовязань, тому до таких правовідносин підлягають застосування норми цивільного законодавства (ЦК України) з урахуванням умов укладеного договору. Права позивача порушені шляхом не виконання відповідачем умов договору та підлягають відновленню. Згідно з п. 2.1 кредитного договору, датою повернення кредиту є дата, в яку позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом шляхом внесення відповідної суми коштів до каси товариства. Пунктом 2.3 кредитного договору визначено, на підставі заяви позичальника, поданої кредитодавцю не пізніше ніж за два робочих дні до дати повернення кредиту, кредитодавець, діючи на власний розсуд, має право шляхом повідомлення позичальника надати йому відстрочення щодо повернення кредиту на строк не більше 14 календарних днів. У цьому випадку позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному п. 3.1. даного договору, та проценти за час наданої відстрочки. Відстрочення дати повернення кредиту оформлюється шляхом укладання сторонами договору про внесення змін до цього договору. Погашення заборгованості здійснюється в дату повернення кредиту єдиним платежем. При цьому, такий платіж складається з суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом (п. 3.3 кредитного договору). Відповідно до п. 3.4 кредитного договору, при внесенні суми, що є недостатньою для погашення кредиту повністю, кошти зараховуються в наступному порядку: проценти за кредитом, сума неустойки, сума кредиту. Згідно з п. 6.2 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, позичальник зобовязаний сплачувати кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку два відсотки від суми кредиту, що вказана в п. 1.2 договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у звязку із чим у позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Положенням ч. 3 ст. 551 ЦК передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК, з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, про що також зазначається в постанові ВСУ від 03.09.2014 №6-100цс14. З урахування зазначеного, враховуючи розмір неустойки, що значною мірою перевищує розмір суми кредиту, суд вважає, що слід зменшити розмір пені як виду неустойки до 9000 грн. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентами, сума пені підлягає стягненню в розмірі 9\~000 гривень, тому суд задовольняє позов частково. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1762,00 грн. та 17,62 грн.

Outcome: partial