Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстровано 09.08.2013. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося і вони проживають окремо. Син проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. З часу погіршення між ними стосунків, відповідач перестав брати участь у вихованні дитини та не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання. Він фізично здоровий, має мінливий розмір доходів, інших утриманців не має. Їй одній важко утримувати дитину, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 01.06.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 03.06.2021 позивачка подала письмову заяву про проведення судового засідання у її відсутності, позов підтримала (а.с.19). 08.07.2021 відповідач надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає. Розгляд справи просив проводити без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09.08.2013, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 09.08.2013, актовий запис № 285 (а.с. 4). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.11.2014 (а.с. 3). У відповідності до довідки №319 від 19.05.2021, виданої виконкомом Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і разом з нею проживає її син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх неповнолітньої дитини. Оцінка суду: врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та позицію відповідача , дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. На даний час між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї, їх дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час офіційно не працює та не має стабільного доходу. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] , проживає з нею. Відповідач проживає окремо, участь в його утриманні не бере, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Як вбачається із змісту позовної заяви, відповідач являється здоровою, працездатною особою, тимчасово не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, позовні вимоги визнав. А тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908,00 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2021 [PERSON] уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену договором вартість послуг в загальній сумі 800,00 грн., що підтверджено Актом надання правової допомоги від 27.05.2021 і квитанцією №0571289 від 27.05.2021 (а.с.9-11). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 800,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved