Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Агенція) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 40646грн. 38коп. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеного договору № 500348910 від 3 березня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 15512грн. Між ПАТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було укладено договір факторінгу, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлене на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]». 10 жовтня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» та Агенцією було укладено договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» відступило Агенції право вимоги від відповідача грошових коштів. Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року характеристики права вимоги Агенція набула права грошової вимоги до відповідача, яка складає в звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 10 жовтня 2016 року - 40646грн. 38коп., яка складається з 15172грн. 95коп. заборгованості за кредитом, 13073грн. 43коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 12400грн. пені, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року справу призначено к розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного договору № № 500348910 від 3 березня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 15512грн. Між ПАТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було укладено договір факторінгу, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлене на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]». 10 жовтня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» та Агенцією було укладено договір факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» відступило Агенції право вимоги від відповідача грошових коштів. Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року характеристики права вимоги Агенція набула права грошової вимоги до відповідача, яка складає в звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 10 жовтня 2016 року - 40646грн. 38коп., яка складається з 15172грн. 95коп. заборгованості за кредитом, 13073грн. 43коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 12400грн. пені. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК). Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК зобовязання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ст.599 ЦК встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст.550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Заміна первісного кредитора відбулося відповідно до вимог ст.ст.512-519 ЦК України, а тому відповідач повинен повернути борг новому кредитору Агенції. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував.Відзив на позов не надіслав. Таким чином, із боржника на користь кредитора підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, а тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved