Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України»звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 19.12.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2007357276. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28 545,00 грн., строком кредитування на 36 місяці до 19.12.2016 року, зі сплатою 15,00 % річних. 22.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за Кредитним договором № 2007357276 від 19.12.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 33 214,81 грн. Зважаючи на ці обставини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2007357276. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 28 545,00 грн., строком кредитування на 36 місяці до 19.12.2016 року, зі сплатою 15,00 % річних. 22.12.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за Кредитним договором № 2007357276 від 19.12.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем. Таким чином, між сторонами суд вбачає договірні правовідносини, що за своїм предметом та природою є кредитним договором. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених умовами надання кредиту фізичним особам Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики та у встановлений в заяві позичальника строк всю суму не повернув. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання достроково та в повному обсязі. Внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 24 листопада 2016 р. складає заборгованість за кредитом у розмірі 26 610,33 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 2,044,18 грн., заборгованість по комісії у розмірі 4 560,30 грн., що загалом становить 33 214,81 грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 05.01.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про погашення заборгованості за кредитним договором № 2007357276 від 19.12.2013 року, однак дане повідомлення виконано відповідачем не було. Одже, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконала. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з урахуванням наведеного порядку обчислення суми пені. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved