Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 15 грудня 2010 року. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Своє грошове зобов'язання належним чином [PERSON] не виконав. 19 липня 2016 року Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом станом на 23 червня 2016 року на загальну суму 16526 гривень 96 копійок, в тому числі: 633 гривні 47 копійок - заборгованість за кредитом, 11 530 гривень 30 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3100 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 763 гривні 19 копійок - штраф (процентна складова) та судових витрат по справі у розмірі 1378 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 18) Відповідач у судове засідання не з'явився втретє. Судові повістки повернулися з відміткою, що за зареєстрованим місцем проживання адресат не проживає (а.с. 30-31, 35-36, 37-38). Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності фізичної особи за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) ( ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України). Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору б/н від 15 грудня 2010 року (а.с. 7). Предметом договору є строковий кредит в сумі 600 гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписана заява (а.с. 7) разом з Памяткою клієнта, «Умовами і Правилаи надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» складає між Банком та [PERSON] договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 3.2, 3.3. Умов і Правил надання банківських послуг [PERSON] надав свою згоду Банку за власною ініціативою установлювати та змінювати кредитний ліміт (а.с. 9). Позичальник зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 6.5 Умов) Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 6.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку, позичальник зобов'язаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку. Договором передбачений обов'язок позичальника слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою недопущення виникнення Овердрафта. Відповідно до умов договору, кредит рахується простроченим, якщо кредитні кошти які були надані Держателю платіжної катки, не були повернені Банку у строк, передбачений договором. Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-6) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON], своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості, починаючи з червня 2013 року перестав виконувати свої зобов'язання по кредитному договору. Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 633 гривні 47 копійок підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Цивільним кодексом України, зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірах, передбачених «Тарифами Банку» із розрахунку 360 календарних днів у році. Довідкою умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» встановлена базова відсоткова ставка у місяць у розмірі 3,0 % у гривнях, яка нараховується на залишок заборгованості. У пункті 5.5.1 Умов і Правил надання банківських послуг, зазначено, що у випадку несвоєчасного виконання боргових обов'язків (користування простроченим кредитом і Овердрафтом) боржник сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами Банку» (зворот а.с. 10). Розрахунком заборгованості (а.с. 4-6) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і до моменту звернення Банку в суд із цим позовом допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 11530 гривень 30 копійок. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від сум и невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Умовами кредитування (а.с. 8) визначено, шо пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із пені (1) + пені (2) де: пеня (1) =(базова процентна ставка за договором)/30, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, нараховується один раз у місяць за наявності прострочення кредиту або процентів на 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 гривень та більше. У п. 6.5 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено зобов'язання Позичальника погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Станом на 23 червня 2016 року у [PERSON] утворилася заборгованість по комісії та пені за користування кредитом в сумі 3100 гривень (а.с. 4-6). Пунктом 8.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (763 гривні 19 копійок). Отже, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до [PERSON] є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону. Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України та п. 5.7 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 11), Банк - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частині. Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем Заяви (а.с. 7) (ст. 627 ЦК України). Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором, не погашає заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] станом на 23 червня 2016 року допустив заборгованість на загальну суму 16526 гривень 96 копійок, в тому числі: 633 гривні 47 копійок - заборгованість за кредитом, 11530 гривень 30 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3100 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 763 гривні 19 копійок - штраф (процентна складова). Одночасно, частина 3 статті 551 ЦК України дозволяє суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає таким, що пред'явлені до стягнення санкції, і об'єм порушених зобов'язань не є співмірними, виходячи з принципів справедливості та розумності, закріплених у ст. 3 ЦК України. Так, з отриманих у кредит 600 гривень, відповідач має сплатити Банку лише неустойки 4363 гривні 19 копійок. За таких обставин, суд вважає можливим застосування у цих правовідносинах ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення неустойки (пені та штрафів) аж до нуля. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 9.12 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 11), які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов (а.с. 10) передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 15 грудня 2010 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 15 грудня 2016 року. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1378 гривень судового збору (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати в сумі 1378 гривень.

Outcome: partial