Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] , позовні вимоги якого уточнила та просить суд розірвати шлюб, укладений між ними 29 жовтня 2009 року, актовий запис №3, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, прізвище [PERSON] їй не змінювати. Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2009 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Раківській сільській раді Долинського району Івано-Франківської області. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини припинилися з 28 квітня 2018 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Строк на примирення просить не надавати. У підготовчому судовому засіданні позивачка позов підтримала, позовні вимоги уточнила, зокрема, просила прізвище їй не змінювати, шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею, судові витрати з відповідача не стягувати, а також ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні не заперечував та просив шлюб розірвати. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 06.05.2019 відкрито провадження у справі. Від позивачки в підготовчому судовому засіданні до суду надійшла заява, в якій вона просила залишити їй прізвище [PERSON] (а.с.16). В підготовчому судовому засіданні відповідач подав суду заяву про визнання позову та просив позов [PERSON] до нього розглядати в підготовчому судовому засіданні (а.с.15). Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ч.1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява відповідачів про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приймає визнання позову відповідачкою та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 29 жовтня 2009 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Раківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії [NUMBER] Долинським районним відділом державної РАЦС ГТУЮ в Івано-Франківської області (а.с.3). Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2018, виданого повторно Долинським районним відділом державної РАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.4). Подружні відносини припинилися з 28 квітня 2018 року, з цього часу спільне господарство не ведуть. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: Дослідивши докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач, визнавши позов повністю. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу не змінювати, неповнолітню дочку [PERSON] залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Позивачка просив понесені нею судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved