Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У липні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (як правонаступник всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 22 березня 2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 300 грн. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, оплачувати штрафи та пеню. У свою чергу банк, у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань, нараховує відсотки, пеню, штрафи. Позивач договірні зобов`язання перед відповідачем виконав шляхом надання останньому кредиту в розмірі, встановленому договором, а відповідач, у порушення договірних обов`язків своєчасно не сплатив банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом та пенею, штрафами, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань відповідачем та з урахуванням внесених ним коштів на погашення заборгованості, станом на 17 червня 2019 року виникла заборгованість за укладеним кредитним договором у розмірі 12311 грн. 54 коп., з яких: 2826 грн. 80 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 2455 грн. 75 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4816 грн. 54 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1150 грн. 00 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 562 грн. 45 коп. штраф (процентна складова), яку разом із судовим збором банк просив суд стягнути з відповідача. Позиція позивача, відповідача по даній справі Представник позивача Калита С.Г. підтримав заявлений позов у повному обсязі та в режимі відеоконференцзв`язку суду пояснив про те, що згідно з підписаною заявою-анкетою від 22 березня 2011 року позивач та відповідач уклали кредитний договір, за яким відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «ПриватБанк», йому визначено кредитний ліміт на кредитні картки (вперше він встановлений у розмірі 1500 грн., а з січня 2017 року його збільшено до 2000 грн.), всього відповідачу видавалося 6 кредитних карток з різними строками їх дії (остання кредитна картка зі строком дії до вересня 2021 року). Під час дії кредитного договору відповідач активно користувався кредитними коштами, отримуючи їх та погашаючи частину отриманих коштів, здійснивши останню сплату на виконання кредитного договору у червні 2018 року і через припинення будь-яких проплат з 05 липня 2016 року у відповідача виник борг по тілу кредиту, та з 01 липня 2018 року - борг по простроченому тілу кредиту, загальна сума кредитного боргу дорівнює 12311 грн. 54 коп. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, заперечень проти позову не надав. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 липня 2019 року залишено без руху позовну заяву по даній справі з метою уточнення сутності вимог та істотних обставин справи. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 13 грудня 2019 року о 09 год. 30 хв. 13 грудня 2019 року розгляд справи перенесено на 09 год. 20 хв. 02 січня 2020 року. 02 січня 2020 року спір вирішено по суті з ухваленням заочного рішення за згодою представника позивача. Установлені судом фактичні обставини даної справи 22 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» підписана заява з [PERSON] , згідно з якою останній отримав кредитну картку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. З наданої інформації АТ КБ «ПриватБанк» убачається користування відповідачем коштами з шести кредитних карт. Так, згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» за картковим рахунком № [NUMBER] від 31 жовтня 2015 року (термін дії карткового рахунку до жовтня 2019 року) з 23 червня 2016 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1500 грн. 00 коп. 31 січня 2017 року збільшено кредитний ліміт до 2000 грн. 00 коп., а 16 жовтня 2018 року знижено кредитний ліміт до 0 грн. 00 коп. (а.с. 8, 34, 38, 39). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач багаторазово протягом дії договірних відносин користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, останнє часткове погашення датоване 27 червня 2018 року у розмірі 3 грн. 02 коп. (а.с. 5, 6, 35-37). У наданій АТ КБ «ПриватБанк» інформації наявні відомості про неповну і несвоєчасну сплату відповідачем щомісячних платежів на погашення заборгованості за кредитом, а тому за період з 05 липня 2016 року по 17 червня 2019 року виникла заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором у розмірі 12311 грн. 54 коп., з яких: 2826 грн. 80 коп. - заборгованість по тілу кредиту (з 05 липня 2016 року і по 17 червня 2019 року), 2455 грн. 75 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту (за перод з 01 липня 2018 року і по 17 червня 2019 року), 0 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам, 4816 грн. 54 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1150 грн. 00 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 562 грн. 45 коп. штраф (процентна складова). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Висновки суду по суті заявленої вимоги За встановлених обставин справи, суд уважає, що внаслідок порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України та умов кредитування, викладених у заяві від 22 березня 2011 року, у [PERSON] виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту та за тілом кредиту, яку на підставі ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України позивач має право в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором. 22 березня 2011 року між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] підписана заява про отримання кредитних коштів без визначення в ній процентної ставки, розміру пені та штрафів, проте із посиланнями на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи до картки, однак зазначені умови, Правила та Тарифи не були підписані позичальником і відповідно їх не можна вважати складовою чинного на час виникнення боргу кредитного договору. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання (у вигляді пені у процентній складовій, а також умов сплати штрафів у фіксованому розмірі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла та простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема борг по пені і штрафам за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 березня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05 липня 2016) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (липень 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Правила надання банківських послуг ПриватБанку, на які посилається позивач, з огляду на їх мінливий характер, також не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Однак, ураховуючи, що фактично отримані та активно використані позичальником кошти з виданої кредитної картки в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позовну вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманих розмірів кредитних коштів (основне тіло кредиту та прострочене тіло кредиту) слід задовольнити, оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» станом на 02 січня 2020 року не повернуті. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 березня 2011 року вбачається, що заборгованість по тілу кредиту складається з боргу по тілу кредиту в розмірі 2826 грн. 80 коп. та з боргу за простроченим тілом кредиту в розмірі 2455 грн. 75 коп., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, який сукупно складає 5282 грн. 55 коп. Розподіл судових витрат Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 43 %, тому на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України сплачені АТ КБ «Приватбанк» судові витрати у сумі 826 грн. 03 коп. судового збору (43 % від 1921 грн. 00 коп.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, слід компенсувати позивачу за рахунок [PERSON] .

Outcome: partial