Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 06 серпня 2010року, шлюб зареєстрований Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на життя, втратою почуття любові та поваги один до одного, втратою спільних інтересів. Також позивачка зазначає, що вони з відповідачем жили кожен своїм життям та не намагалися перейнятися проблемами іншого, на даний час спільного господарства не ведуть, фактично мешкають окремо, поновлення сімейних стосунків неможливе. Крім того, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову й до досягнення сином - [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка посилається на те, що відповідач припинив утримувати їх спільну дитину, угоди про добровільну сплату аліментів немає. Крім того, позивачка зазначає, що син - [PERSON], [INFO], потребує багато коштів на утримання, але відповідач участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає. З урахуванням викладеного, у зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивачка - [PERSON] з 06.08.2010року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу, [INFO] у них народився син - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 7). З довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 05.12.2013року за №750 вбачається, що [PERSON], [INFO] народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю - [PERSON] та бабусею - [PERSON] (а.с. 9). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що 04.09.2011року він був звільнений з роботи за власним бажанням, після цього відомості про роботу відсутні. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, у зв'язку з чим, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду позивачкою не надано доказів щодо можливості виплати [PERSON] аліментів у визначеному в позовній заяві розмірі. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також враховуючи положення ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягувати з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2013 року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 229, 40 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України, судовий збір у розмірі 229,40грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial