overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Сторони 31 травня 1998 року уклали шлюб. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - син [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON]. 23 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем постійно виникають сварки через зловживання останнім спиртними напоями. Вважає, що подружні відносини припинені, поновлення їх неможливе. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, після розлучення залишити їй прізвище [PERSON], стягнути із відповідача судовий збір. Позивачка при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав, згідний на розлучення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, що сторони з 31 травня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - син [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON] (свідоцтва про народження (а.с. а.с. 6, 7, 8). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивачка має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і поновлення їх неможливе. За наданий строк для примирення не примирилися, а тому шлюб носить формальний характер. Стосунки, що склалися між ними на даний час, дають підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивачки і це має істотне значення. Суд, згідно ст. 113 СК України, після розлучення залишає позивачці прізвище [PERSON], оскільки всі її документи виготовлені на це прізвище. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Сторони 31 травня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON], 26. 09. [INFO]. Вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, у зв'язку з чим виникали постійні сварки, позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду від них надійшли письмові заяви в яких позивач свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи те, що позивач позов підтримав, відповідач його визнала, розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Сторони [PERSON] 02.02.2007 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з травня 2019 року погіршилося, сімейні відносини з цього часу припинені через відсутність порозуміння, протилежність характерів, психологічну несумісність, різні погляди на життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини виявилися безрезультатними. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя. Заява відповідає дійсній волі позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Сторони [PERSON] 03.08.2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з вересня 2018 року погіршилося, сімейні відносини з цього часу припинені через відсутність порозуміння, протилежність характерів, психологічну несумісність, різні погляди на життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини виявилися безрезультатними. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя. Заява відповідає дійсній волі позивачки, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Сторони [PERSON] 20.04.2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з червня 2018 року погіршилося, сімейні відносини з цього часу припинені через відсутність порозуміння, протилежність характерів, психологічну несумісність, різні погляди на життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані позивачем в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини є безрезультатними. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя. Заява відповідає дійсній волі позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Сторони Антонови 22 липня 1983 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з липня 2014 року погіршилося, сімейні відносини з цього часу припинені через відсутність порозуміння, протилежність характерів, психологічну несумісність, різні погляди на життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя. Заява відповідає дійсній волі позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

сторони в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1986 р., неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Сімейні стосунки припинились 31 грудня 2011 р.. З того часу сторони проживають окремо, шлюб існує формально. Спору про майно на день винесення рішення немає. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов і просила розірвати шлюб. Відповідач позов визнав повністю і безумовно, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини зазначивши, що дитина знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, має можливість надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача та судові витрати. Відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення аліментів у вказаному розмірі та судових витрат. Заслухавши пояснення позивача,відповідача, вивчивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов*язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обов*язку, кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги не надає, дитина проживає з позивачем, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, має можливість надавати допомогу, ухиляється від надання допомоги і тому з відповідача підлягає стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Сторони в зареєстрованому шлюбі перебували до 15.10.2012 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини зазначивши, що дитина знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, має можливість надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення аліментів, але в меншому розмірі. Заслухавши пояснення позивача,відповідача, вивчивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов*язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обов*язку, кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги не надає, дитина проживає з позивачем, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, має можливість надавати допомогу, і тому з відповідача підлягає стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Сторони взяли шлюб 07 серпня 2007 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. В судове засідання сторони не з»явилися, але надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач позов підтримує в повному обсязі. Відповідач заперечень не має. З матеріалів справи вбачається, що сторони разом не проживають з травня 2010 року. Відповідач погодився добровільно виділяти кошти на утримання дитини, але він матеріально дитину не підтримує, у звязку з цими обставинами вона вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) до її повноліття проводячи такі стягнення на користь неї з 06.09.2010 року. На підставі вищевикладеного, суд вивчивши матеріали справи знаходить вимоги заявника підлягаючими задоволенню, оскільки відповідно до ст.. 180 СК України, батьки зобовязанні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Суд вважає, що згідно зі ст..183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 частки від заробітну (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення дитиною повноліття. Також на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати у справі, а саме: держмито в розмірі 51 грн., та витрати на інформаційио-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. на користь держави. Рішення у частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Сторони від зареєстрованого 13 квітня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції актовий запис №51 спільних дітей не мають. Позивачка звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними припинені та більше не поновлювалися, оскільки в сім'ї виникали непорозуміння щодо взаємних прав та обов'язків подружжя. У судове засідання позивачка не з'явилася. У письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала та просила залишити їй теперішнє прізвище. Відповідач також у судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе постановити судове рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Як встановила ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки у судовому засіданні безспірно встановлено, що сторони припинивши шлюбні стосунки поновлювати їх наміру не мають, тривалий час мешкають окремо та не мають спільного бюджету та господарства, у письмовій заяві позивачка наполягала на розірвані шлюбу, а тому маються всі підстави вважати, що сім'я [PERSON] розпалася остаточно та зберегти її не представляється можливим. Враховуючи наведене,

Outcome: approved