Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 016/262/08/1 від 04.08.2008 року, згідно з яким Банк надав [PERSON] грошові кошти у вигляді карткового рахунку і здійснив кредитування поточного рахунку в сумі 10300,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 26% відсотків річних з розрахунку 365 днів у році за користування непростроченим кредитом та 36% річних з розрахунку 365 днів у році за користування простроченим до повернення кредиту позичальнику, а відповідач - [PERSON] відповідно до умов договору зобов'язувалася повертати наданий кредит у повному обсязі. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором від 04.08.2008 року, яка станом на 29.08.2013 року становить 24703.35 грн., що складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 16337,95 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом 8365,40 грн. Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.35). 11.02.2014 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги остання підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду судом повідомлялася, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомила, за таких обставин суд визнав причини неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 04 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 016/262/08/1 (а.с.5-12). Правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». 27 січня 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу (а.с.20-27). Предметом даного договору є право грошової вимоги (п.1 договору факторингу, а.с.20). Відповідно до умов Кредитного договору від 27 січня 2012 року відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами №016/262/08/1 від 04 серпня 2008 року, який був укладений між ПАТ «ОТБ Банк» та [PERSON] (а.с.5-12). Повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів, тобто сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії Кредитного договору. Щомісячне погашення Кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту (п. 4 Кредитного договору №СL-016/067/2008 від 04.08.2008 року (а.с.7-8). Відповідно до п. 4.1.3 умов кредитного договору, відсотки за користування непростроченим кредитом нараховуються в останній робочий день місяця на фактичну суму наданих кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами на протязі усього календарного місяця, включаючи день видачі та виключаючи день повернення зазначених коштів (а.с.5 - зворот). При простроченні повернення кредиту відсотки за користування простроченим до повернення кредитом нараховується щоденно на фактичну суму прострочених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день виникнення та виключаючи день погашення прострочки (а.с.5 - зворот). Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Станом на 29.08.2013 року у відповідача за Кредитним договором від 04.08.2008 року існує заборгованість перед банком в сумі 24703.35 грн., що складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 16337,95 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом 8365,40 грн. (а.с.15 - зворот). Пунктом 1.9.1. Кредитного договору від 04.08.2008 року, передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за договором. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялася досудова вимога від 04.06.2013 року № v0234 щодо Кредитного договору (а.с.13). Однак, станом на дату подання позовної заяви, зазначена вимога не була виконана відповідачем та відповідні суми не були сплачені. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 24703,35 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 247,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved