Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

ТОВ «ГРІН ФАКТОР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 11 червня 2019 року між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЛМ-00558890, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 4 800 грн. 00 коп. з оплатою процентів за користування кредитом. 06 серпня 2019 року ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором, на підставі договору факторингу, на користь нового кредитора ТОВ «ГРІН ФАКТОР». Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у визначені даним договором строки заборгованість не погасив. Відповідно до детального опису сукупної вартості кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору від 11 червня 2019 року, відповідач повинен був сплати до 14 вересня 2019 року суму в розмірі 15 936 грн. 00 коп., з яких: 4 800 грн. 00 коп. - платіж по кредиту, 1 536 грн. 00 коп. - платіж по відсоткам, нарахованим відповідно до п.1.4.1. кредитного договору, 9 600 грн. 00 коп. - платіж по відсоткам, нарахованим відповідно до п.1.4.2 кредитного договору. Позичальником 09 липня 2019 року було сплачено суму в розмірі 3 096 грн. 00 коп., яка розподілена наступним чином: 1 536 грн. 00 коп. - погашення процентів, нарахованих відповідно до п.1.4.1 кредитного договору та 1 560 грн. 00 коп. - погашення процентів, передбачених п.1.4.2. кредитного договору. Оскільки позичальником 09 липня 2019 року було сплачено проценти, нараховані станом на зазначену дату в повному розмірі, відповідно до детального опису сукупної вартості кредиту, строк користування кредитом продовжився на 16 днів, а саме - до 13 жовтня 2019 року. Тобто, боржником з 09 липня 2019 року не було сплачено жодної суми, а тому з 14 жовтня 2019 року по 29 лютого 2020 року було нараховано пеню в розмірі 16 680 грн. 00 коп., відповідно до п.5.6 кредитного договору. За період з 01 березня 2020 року по 03 липня 2020 року пеню не нараховано, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби». Таким чином, заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2019 року станом на 03 липня 2020 року складає 32 771 грн. 91 коп., з яких: 4 800 грн. 00 коп. - заборгованість по сумі кредиту; 11 136 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам, з яких: 1 536 грн. 00 коп. - проценти, нараховані відповідно до п.1.4.1 кредитного договору та 9 600 грн. 00 коп. - проценти, нараховані відповідно до п.1.4.2 кредитного договору; 16 680 грн. 00 коп. - пеня; 155 грн. 91 коп. - три проценти річних від простроченої суми. Тому, оскільки вищевказана сума заборгованості відповідачем не погашена, позивач змушений звернутися до суду та дану суму стягнути в примусовому порядку. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.60-61). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористався. Конверт, який був направлений за адресою останнього відомого його місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.64). Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.62). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суддя, дослідивши матеріали справи, оглянувши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.ст. 263, 264 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: approved