Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкова Ірини Олександрівни та ліквідатора ПАТ «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «Ерсте Банк») [PERSON] , третя особа: Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), про зняття арешту з іпотечного майна. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 08.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТГІ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») був укладений кредитний договір № СNL-800/068/2007 про надання кредиту. Також з метою додаткового забезпечення повного та своєчасного виконання відповідачем [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PCNL-800/068/2007. Предметом даного договору іпотеки є домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що 26.09.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») був укладений кредитний договір № CNL-800/112/2007 про надання кредиту. Також, з метою додаткового забезпечення повного та своєчасного виконання [PERSON] її зобов`язань за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PCNL-800/112/2007. Предметом даного договору іпотеки є домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Внаслідок цієї угоди відступлення права вимоги, статус іпотекодержателя перейшов від ПАТ «ОТП Банк» до позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Вказує, що з метою стягнення заборгованості з [PERSON] Ужгородським міськрайонним судом 05.09.2011 року задоволено відповідний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а щодо стягнення з [PERSON] Ужгородським міськрайонним судом 22.02.2011 року також задоволено відповідний позов. Зауважує, що у ході підготовки до добровільної реалізації зазначеного вище іпотечного майна з метою погашення кредитної заборгованості було з`ясовано про наявність арештів, накладених Ужгородським РВ ДВС на майно [PERSON] , що перебуває в іпотеці згідно з зазначеними договорами іпотеки. Використовуючи своє право іпотекодержателя, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було вчинено запит до Ужгородського РВ ДВС з метою отримання копій постанов про накладення арешту на заставне майно для наступного звернення до суду з метою зняття арешту з іпотечного майна. Зауважує, що Ужгородським районним відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області було надано відповідні копії постанов, якими накладено арешти: постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2009 року, виконавче провадження ВП № 15549969; постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2011 року, виконавче провадження ВП № 28587275; постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2012 року, виконавче провадження ВП № 30843766. Відповідно до договорів іпотеки № РСNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року та № PCNL-800/112/2007 від 26.09.2007 року в Державний реєстр іпотек було внесено реєстраційний запис про обтяження іпотекою предмета іпотеки, а саме, домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Наголошує, що таким чином, позивач, який має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог, внаслідок накладених арештів на предмет іпотеки Ужгородським РВ ДВС, позбавлений свого права на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Зазначає, що згідно з рішеннями Ужгородського міськрайонного суду від 05.09.2011 року та рішення від 22.02.2011 року сума, яка має бути стягнута з [PERSON] та [PERSON] , де в забезпеченні перебуває домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складає 587926,71 грн. + 497059,67 грн. = 1084986,38 грн. Вартість заставленого майна згідно з висновком про оцінку майна становить 715030 грн. Зауважує, що внаслідок реалізації заставленого майна вимоги заставодержателя не будуть задоволенні повністю і залишиться недоїмка заборгованості по кредитному договору. Тобто є неможливим задоволення вимог третіх осіб за рахунок майна [PERSON] , що перебуває в заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Повідомляє, що 30.06.2009 року закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» змінило свою назву на публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» без створення нової організаційно-правової форми. 26.11.2010 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір відступлення права вимоги. Згідно з вказаним договором публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами № СNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року, № CNL- 800/112/2007 від 26.09.2007 року та договорами іпотеки № PCNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року, № РСNL-800/112/2007 від 26.09.2007 року. Вказує, що у березні 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкової І.О., ліквідатора ПАТ «Фідобанк» Коваленка О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, про зняття арешту з іпотечного майна, а саме, житлового будинку [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2019 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, знято арешти з житлового будинку, які накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2009 року Ужгородського РВ ДВС № 15549969; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.09.2011 року Ужгородського РВ ДВС № 28587275; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.01.2012 року Ужгородського РВ ДВС № 30843766, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] та знаходиться в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно договорів іпотеки № PCNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року, № PCNL-800/112/2007 від 26.09.2007 року, та договору відступлення права вимоги від 26.11.2010 року. Однак, в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно з вказаними вище договорами перебуває і земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтвердженням чому є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 246591851 від 02.03.2021 року. Звертає увагу, що в позові, поданому до суду у березні 2019 року помилково не включили вимогу про зняття арештів із вказаної земельної ділянки. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд зняти арешти з нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та знаходиться у іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно з договорами іпотеки № PCNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року, № PCNL-800/112/2007 від 26.09.2007 року та договору про відступлення права вимоги від 26.11.2010 року. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. За правилами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить зняти арешти з іпотечного майна, розгляд справи провести у відсутності представника позивача. Відповідач Харченко В.В., який діє від свого імені та в інтересах відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилися, при цьому подав до суду заяви згідно з якими не заперечує проти задоволення позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та зняття арештів з іпотечного майна, розгляд справи просить провести у його відсутності. Представники відповідачів ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкова І.О. та ліквідатора ПАТ «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «Ерсте Банк») Коваленко О.В. у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи - Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмові пояснення щодо позову не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 08.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № СNL-800/068/2007, у забезпечення виконання якого між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PCNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року, предметом іпотеки згідно з яким є домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], вулиця без назви, відповідно. 26.09.2007 року між та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № CNL-800/112/2007, у забезпечення виконання якого між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PCNL-800/112/2007, предметом іпотеки згідно з яким є домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], вулиця без назви, відповідно. 26.11.2010 року між ПАТ«ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України право вимоги до відповідачів за вказаними кредитними договорами та договорами іпотеки перейшло від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2011 року задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з останніх солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року у розмірі 586106,71 грн. Крім того, судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2011 року стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ТзОВ «Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором в розмірі 495239,67 грн., сплачений позивачем судовий збір в сумі 1700 грн. та 120 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. З матеріалів справи вбачається, що органом державної виконавчої служби на все майно, що належить відповідачу [PERSON] , було накладено арешти, а саме: постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2009 року (ВП № 15549969), де боржник [PERSON] , а стягувач Ужгородське центральне відділення Львівської філії АБ «Київська Русь», сума звернення стягнення: 95258,13 грн.; постановою державного виконавця Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2011 року (ВП № 28587275), де боржник [PERSON] , а стягувач ПАТ «Ерсте Банк», сума звернення стягнення: 173266,05 грн.; постановою державного виконавця районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2012 року (ВП № 30843766), де боржник [PERSON] , а стягувач ПАТ «Ерсте Банк», сума звернення стягнення: 147028,22 грн. На підставі договорів іпотеки № РСNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року та № PCNL-800/112/2007 від 26.09.2007 року, договору про відступлення права вимоги від 26.11.2020 року в Державний реєстр іпотек було внесено відповідні реєстраційні записи про обтяження іпотекою предмета іпотеки - домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1690 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. За твердженням представника позивача, згідно з рішеннями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2011 року та від 22.02.2011 року сума, яка підлягає до стягнення з [PERSON] та [PERSON] , складає 587926,71 грн. + 497 059,67 грн. = 1084986,38 грн. При цьому вартість предмета іпотеки згідно з висновком про оцінку майна становить 715030 грн. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2019 року (справа № 308/3609/19) задоволено позовну заяву адвоката Питель Т.І., який діє в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] , ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкової І.О., ліквідатора ПАТ «Фідобанк» Коваленка О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, про зняття арешту з іпотечного майна. Ухвалено зняти арешти з житлового будинку, які накладені: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2009 року Ужгородського РВ ДВС № 15549969; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.09.2011 року Ужгородського РВ ДВС № 28587275; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.01.2012 року Ужгородського РВ ДВС № 30843766, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] та знаходиться в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно з договорами іпотеки № PCNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року, № PCNL-800/112/2007 від 26.09.2007 року, та договору відступлення права вимоги від 26.11.2010 року. Як встановлено судом, в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно з договорами іпотеки також перебуває земельна ділянка площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 246591851 від 02.03.2021). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями частин 1 і 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Положеннями ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із ч. 8 цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Таким чином, примусова реалізацію майна, що знаходиться в іпотеці без відповідного судового рішення про звернення стягнення на це майно або виконавчого напису нотаріуса порушують норми чинного законодавства, зокрема положення ст. ст. 33, 41 Закону України «Про іпотеку» та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Саме до цього зводяться правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-28цс15; від 27 квітня 2016 року у справі №6-54цс16; від 27 квітня 2016 року у справі № 6-103цс16. За змістом вказаних постанов, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, лише у разі наявності таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. При цьому згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягування на заставлене майно боржника може бути звернуто в разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Тобто, зазначені норми закону передбачають можливість задоволення вимог кредитора, які не забезпечені заставою/іпотекою, проте за певних умов, визначених наведеною вище нормою права. Частиною 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться в заставі, роз`яснює заставодержателю право звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно, але має довести, що заборгованість відповідача перед ним значно перевищує вартість предмета застави. З наведеного вище можна зробити висновок, що існуючі на даний час арешти унеможливлюють реалізацію позивачем своїх законних прав як іпотекодержателя щодо арештованого майна. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, право застави виникає з моменту укладення договору застави. Як встановлено судом, право іпотеки у позивача виникло 08.06.2007 року та 26.09.2007 року, тобто раніше, ніж державною виконавчою службою було накладено арешти, в тому числі і на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки та належить на праві власності [PERSON] . Крім того, згідно зі ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, які не є заставодержателями. Арешти заставленого майна порушують пріоритетне право позивача як заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності наведені докази, суд вважає, що позов є підставним, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити та зняти арешти з нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,1690 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та знаходиться у іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно з договорами іпотеки № PCNL-800/068/2007 від 08.06.2007 року, № PCNL-800/112/2007 від 26.09.2007 року та договору про відступлення права вимоги від 26.11.2010 року, накладені постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2009 року (ВП № 15549969), постановою державного виконавця Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2011 року (ВП № 28587275) та постановою державного виконавця районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2012 року (ВП № 30843766).

Outcome: approved