Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. 05 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на те, що спірне помешкання належить йому на праві приватної власності, відповідач зареєстрована в ньому на постійне місце проживання, однак фактично там не проживає з 2017 року, своїх речей в квартирі не зберігає, плату за користування житлом не здійснює, будь-якого інтересу до даного житла не проявляє, а її реєстрація позбавляє позивача можливості належним чином використовувати свою власність. Усі витрати по утриманню квартири позивач несе самостійно. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 06 травня 2020 року. Провадження у справі відкрито 08 травня 2020 року. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідача сповіщено про судове провадження проти неї через судове оголошення. Додатково матеріали позову скеровані за вказаним позивачем фактичним місцем проживання. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов не подано. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 грудня 1993 року Фондом комунального майна Ковельської міської ради народних депутатів, вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно копії будинкової книги та відомостей з підрозділу УДМС України у Волинській області від 02 червня 2020 року, відповідач [PERSON] з 22 листопада 2016 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною 4 ст. 156 ЖК України визначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, остання зареєстрована у спірному житлі, проте з 2017 року в квартирі не проживає без поважних причин, своїх речей в квартирі не зберігає, плату за користування житлом не здійснює, будь-якого інтересу до даного житла не проявляє. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16 та у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі 695/2427/16ц міститься висновок про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. [PERSON] не є членами сім`ї позивача, спільним побутом із ним не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. За вказаних обставин, відповідача слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved