Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

ТОВ «Ніко Сістем» звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортбудінвест», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди та вартості збитків. Мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.2015 року між ТОВ «Ніко Сістем» та ТОВ «Комфортбудінвест» укладано договір оренди обладнання № НС/А/205/30, за умовами якого орендодавець надав 29.04.2015 року у строкове платне користування ТОВ «Комфортбудінвест» будівельного обладнання - люльку ZLP-630 6 у кількості однієї штуки, орендна плата якого становить 6 000 грн. 00 коп. на місяць. Відповідач повернув будівельне обладнання 09.09.2015 року, відповідно за його користування мав сплатити 26 000 грн., проте сплатив лише частку - 24 000 грн., відтак різниця складає 2 000 грн. боргу. При цьому орендар зобов»язаний згідно умов вказаного договору повернути предмет оренди у належному стані, проте згідно акту прийому дефектного товару повернув у стані, який не відповідає якості переданого у оренду товару, й оцінений орендодавцем за вартію завданих збитків на загальну суму 10 657 грн. 71 коп. В судовому засіданні представник [PERSON], діюча на підставі довіреності від 10.04.2016 року (а.с.38), позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.45-46, 47-48, 49-50). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, 23.02.2015 року між ТОВ «Ніко Сістем» та ТОВ «Комфортбудінвест» укладано договір оренди обладнання № НС/А/205/30, за умовами якого орендодавець надав 30.04.2015 року у строкове платне користування ТОВ «Комфортбудінвест» будівельного обладнання - люльку ZLP-630 6 у кількості однієї штуки, орендна плата якого становить 6 000 грн. 00 коп. на місяць. [PERSON] у даних зобов»язаннях став поручителем згідно договору поруки від 23.02.2015 року (а.с.26). Позивач вважає, що відповідач повернув будівельне обладнання 09.09.2015 року, відповідно за його користування мав сплатити 26 000 грн., проте сплатив лише частку - 24 000 грн., відтак різниця складає 2 000 грн. боргу, а за актом прийому дефектного товару має сплатити вартість збитків на загальну суму 10 657 грн. 71 коп. Проте, суд не може погодитися з такою позицією. Так матеріали справи містять різні акти здачі-приймання робіт від 31.08.2015 року, 31.07.2015 року, 30.06.2015 року, 31.05.2015 року, 30.04.2015 року (а.с.12, 15, 16, 17, 18, 19), при цьому розрахунок заборгованості, складений уповноваженою особою /бухгалтером/ відсутній, як і відсутній розрахунок дефектної відомості на суму вимог 10 657 грн. 71 коп. Відповідно, доводи позивача суперечать матеріалам справи, у тому числі й забезпеченими позивачем доказами. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, за положення якого суд сприяє всебічному і повноцінному з»ясуванню обставин справи, з»ясувавши суперечність між доводами позивача та доказовою базою, судом запропоновано позивачу надати до суду належні та допустимі докази, усунувши вказані суперечності, проте останній відмовився, посилаючись на відсутність доказів. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивач, звертаючись до суду, не надав достовірності, повноти доказів, які обґрунтовують його вимоги, із заявою про забезпечення доказів не звертався. Оскільки позивачем не надані належні докази по справі, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте, всі докази позивачем не обґрунтовані та не доведені, відтак розцінюються як такі, що не містять достатньої та належної інформації про предмет доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, законні підстави для задоволення позову відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed