Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором № 13.02.2020-010000091. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 24.11.2019 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.11.2019-100004571 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Даний договір укладений на строк до одного місяця (п. 8.1. договору), кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника (п. 1.2. договору), внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до заявки та підтвердження укладання кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. на 12 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 05.12.2019 року та платою за користування кредитом у розмірі 2 400,00 грн. 24.11.2019 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 179140261 від 24.11.2019 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та повному обсязі. 06.12.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06.12.2019-010000140, згідно якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20.12.2019 року та платою за перекредитування/зарахування від 06.12.2019 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 06.12.2019-010000140 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 24.11.2019-100004571 від 24.11.2019 року. 28.12.2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.12.2019-010000495 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 28.12.2019 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 28.12.2019-010000495 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 06.12.20190-010000140 від 06.12.2019 року. 16.01.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено договір № 16.01.2020-010000577, згідно якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 9 900,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 30.01.2020 року та платою за користування кредитом у розмірі 2 520,00 грн. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 16.01.2020 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 9 000,00 грн. за кредитним договором № 16.01.2020-010000577 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 28.12.2019-010000495 від 28.12.2019 року. 13.02.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 13.02.2020-010000091 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 13.02.2020 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 9 000,00 грн. за кредитним договором № 13.02.2020-010000091 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 9 000,00 грн. за кредитним договором № 16.01.2020-010000577 від 16.01.2020 року. Відповідно до п.п. 4.1. договору, позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 27.02.2020 року; Проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Позивачем та відповідачем строки повернення кредиту та процентів не переносилися. До теперішнього часу відповідач не сплатила позивачеві заборгованість, розрахунок та розмір якої зазначеної в додатку № 1 до позовної заяви, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Пунктом 5.4. договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якої щодня зростає на 2 %, починаючи від 2% у перший день невиконання. Отже, сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу, становить 4 147,20 грн. відповідно до розрахунку, наведеному у додатку № 1 до позовної заяви. Таким чином, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість та штраф за кредитним договором № 13.02.2020-01000091 в розмірі 15 667,20 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 17.06.2020 року відповідачем, в особі адвоката Черкашина І.І., подано відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача просила у задоволенні позову відмовити повністю, у зв`язку з незаконністю, недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає на недоведеність позивачем факту наявності укладання кредитних договорів із [PERSON] , так і належність електронного цифрового підпису [PERSON] , в тому числі здійснення підписання шляхом заповнення одноразового ідентифікатора безпосередньо відповідачем. 21.01.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача, згідно якого представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі. Розпорядженням № 164 від 15.09.2019 року, керівником апарату Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у зв`язку з тривалим лікарняним судді Шалагінової А.В. та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 року, справу передано на розгляд судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макарову В.О. Ухвалою судді Орджоінікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макарова В.О. від 16.09.2020 року, цивільну справу за позовною заявою ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було прийнято до свого провадження. Судове засідання проводилось в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечено Шостим апеляційним адміністративним судом за участю представника позивача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив. Представник відповідача адвокат Маншиліна О.В. проти позову ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заперечував, просив в позові відмовити у повному обсязі. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» внесене до фінансових установ 28.04.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 78. Товариству видано безстрокову ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується Розполрядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 438 від 28.02.2017 року. 24.11.2019 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладений кредитний договір № 24.11.2019-100004571. Відповідно до п. 1.1. договору, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Кредитний договір укладений сторонами на строк до одного м`ясця (п. 8.1. договору), та не є договором споживчого кредиту, тому на нього не поширюється дія Закону України «Про споживчий кредит». Відповідно до заявки та підтвердження укладання кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. на 12 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 05.12.2019 року та платою за користування кредитом у розмірі 2 400,00 грн. 06.12.20109 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладений кредитний договір № 06.12.2019-010000140, згідно якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20.12.2019 року та платою за перекредитування/зарахування від 06.12.2019 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 06.12.2019-010000140 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 24.11.2019-100004571 від 24.11.2019 року. 28.12.2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.12.2019-010000495 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 28.12.2019 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 28.12.2019-010000495 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 06.12.20190-010000140 від 06.12.2019 року. 16.01.2020 року між Товариством та [PERSON] було укладено договір № 16.01.2020-010000577, згідно якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 9 900,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 30.01.2020 року та платою за користування кредитом у розмірі 2 520,00 грн. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 16.01.2020 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 9 000,00 грн. за кредитним договором № 16.01.2020-010000577 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 28.12.2019-010000495 від 28.12.2019 року. 13.02.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 13.02.2020-010000091 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування /зарахування від 13.02.2020 року та на підставі ст. 601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 9 000,00 грн. за кредитним договором № 13.02.2020-010000091 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 9 000,00 грн. за кредитним договором № 16.01.2020-010000577 від 16.01.2020 року. Отже, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладені кредитні договори шляхом обміну електронним повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти). Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: - дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), розміщена на сайті кредитора; - заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; - відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті. З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори № 24.11.2019-100004571, № 06.12.2019-010000140, № 28.12.2019-010000495, № 16.01.2020-010000577, № 13.02.2020-010000091, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепти) та заявки до кредитних договорів № 24.11.2019-100004571, № 06.12.2019-010000140, № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , які є невід`ємними частинами, підписані відповідачем двома підписами позичальника, відповідно до ст. 207 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме аналогом власноручного підпису позичальника, зразок якої міститься у письмовій сторін, яка включена у п. 11.1 паперового письмового кредитного договору № 21.05.2019-100004321 від 21.05.2019 року, який підписаний власноручними підписами сторін, та одноразовими ідентифікаторами (R7214, 4W914, 3W483, 1L555, S8944), надісланими смс-повідомленням на належній відповідачу фінансовий номер телефону: [NUMBER] . Встановлено, що 24.11.2019 року позивач перерахував на картку відповідача № [NUMBER] суму кредиту у розмірі 10 000,00 грн. відповідно до кредитного договору № 24.11.2019-100004571, що підтверджується: листом АТ «Альфа-Банк» № 52935-53-б/б від 23.06.2020 року, карткою субконтролю по договору № 24.11.2019-100004571; квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» № 179140261; довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 23.06.2020 року, яке безпосередньо здійснювала переказ цих грошових коштів (переказ на карту) від 20.12.2016 року, про успішне перерахування платежу у розмірі 10 000,00 грн. отримувачу платежу. Належність відповідачу картки № [NUMBER] , емітованої АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується: дослідженим у судовому засіданні аудіо записом розмови від 25.03.2018 року між кредитними інспекторами ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] . В даній розмові відповідач проходить верифікацію та просить кредитного інспектора перерахувати кошти на карту № [NUMBER] видану АТ КБ «ПриватБанк»; квитанцією № 1186948321 від 06.12.2019 року про сплату платежу за договором, де в призначенні платежу вказаний номер укладеного сторонами договору № 24.11.2019-100004571, банківська картка № [NUMBER] (АТ КБ «ПриватБанк»). Крім того, на підтвердження належності вищезазначеної карти, стороною позивача була надана виписка по вищевказаному картковому рахунку, з якої вбачається надходження грошових коштів та відображені всі фінансові операції. Згідно із пунктом 1.2. кредитного договору кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а сам договір є договором про надання споживчого кредиту. За пунктом 4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту - до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Пунктом 5.4. договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2 %, починаючи від 2 % у перший день невиконання. У пункті 8.1. кредитного договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер його телефону, вказаного при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Цей договір діє протягом 28 днів, а закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого позивачем нарахована заборгованість на загальну суму 15 667,20 грн., яка складається із: 9 000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 2 520,00 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 4 147,20 грн. - частини нарахованого штрафу, про що свідчить наданий розрахунок заборгованості. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України № 675-VIII від 3 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII) Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження укладення електронних договорів № 24.11.2019-100004571, № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» були надані суду копії «Log File» з чіткою хронологією укладання вказаних вищевказаних електронних договорів. Отже, кредитний договір з відповідачем був укладений. Також суду надано довідку № 801 від 24.06.2020 року, яка містить дані про те, що фінансовий номер телефону [NUMBER] , вказаний в попередньому оффлайн договорі № 15.01.2018-000000713, укладеного між сторонами, співпадає з номером телефону, який був використаний при укладенні електронного кредитного договору № 24.11.2019-100004571 та цифри в CMC-повідомленні співпадають цифрами, введеними в поле підпису одноразовим ідентифікатором під акцептом. Відповідно до довідки ТОВ «Старт-Мобайл» № 23-06/20-1 від 23.06.2020 року, SMS-повідомлення з кодом підтвердження «R7214» було доставлено на номер абонента [NUMBER] - 24.11.2019 року о 23:11:50. Згідно паперової копії електронного кредитного договору № 24.11.2019-100004571 вбачається, що при його укладенні був використаний саме код підтвердження «R7214». Відповідно до довідки ТОВ «Старт-Мобайл» № 23-06/20-2 від 23.06.2020 року, SMS-повідомлення з кодом підтвердження «4W914» було доставлено на номер абонента [NUMBER] - 06.12.2019 року о 09:02:43. Згідно паперової копії електронного кредитного договору № 06.12.2019-010000140 вбачається, що при його укладенні був використаний саме код підтвердження «4W914». Відповідно до довідки ТОВ «Старт-Мобайл» № 23-06/20-3 від 23.06.2020 року, SMS-повідомлення з кодом підтвердження «3W483» було доставлено на номер абонента [NUMBER] - 28.12.2019 року о 13:34:58. Згідно паперової копії електронного кредитного договору № 28.12.2019-010000495, вбачається, що при його укладенні був використаний саме код підтвердження «3W483». Відповідно до довідки ТОВ «Старт-Мобайл» № 23-06/20-5 від 23.06.2020 року, SMS-повідомлення з кодом підтвердження «1L555» було доставлено на номер абонента [NUMBER] - 16.01.2020 року о 14:03:53. Згідно паперової копії електронного кредитного договору № 16.01.2020-010000577, вбачається, що при його укладенні був використаний саме код підтвердження «1L555». Відповідно до довідки ТОВ «Старт-Мобайл» № 23-06/20-4 від 23.06.2020 року, SMS-повідомлення з кодом підтвердження «S8944» було доставлено на номер абонента [NUMBER] - 13.02.2020 року о 08:01:08. Згідно паперової копії електронного кредитного договору № 13.02.2020-010000091, вбачається, що при його укладенні був використаний саме код підтвердження «1L555». Заявка та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) були підписані відповідачем двома способами, а саме одноразовим ідентифікатором, отриманим останньою на належний їй номер телефону, та за допомогою аналогу власноручного підпису позичальника (факсимільного відтворення підпису), право на використання якого та його зразок були передбачені у пункті 11.1. кредитного договору № 15.01.2018-000000713, який укладений сторонами у простій письмовій формі. Саме вказаний аналог власноручного підпису відповідач використала при укладанні договорів № 24.11.2019-100004571, № 06.12.2019-010000140, № 28.12.2019-010000495, № 16.01.2020-010000577, № 13.02.2020-010000091, відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідками ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» № 801, № 802, № 803, № 804, № 805від 24.06.2020 року. В контактах даних клієнта, що є додатком до анкети позичальника від 15.01.2018 року, [PERSON] зазначила в якості фінансового свій номер телефону [NUMBER] . Крім того, 28.02.2020 року в своїх зверненнях до Товариства, [PERSON] зазначає номер телефону [NUMBER] . Вказані обставини відповідач не спростувала, тому зазначені докази підтверджують факт належності відповідачу номеру телефону [NUMBER] . Також, судом встановлено, що відповідачем погашені відсотки та штраф за кредитними договорами № 24.11.2019-100004571, № 06.12.2019-010000140, № 28.12.2019-010000495, № 16.01.2020-010000577, про зо свідчать квитанції № 1186948321 від 06.12.2019 року, № 1205577250 від 28.12.2019 року, № 1218397912 від 14.01.2020 року, № 1220456221 від 16.01.2020 року, № 1243351315 від13.02.2020 року, в яких зазначений платник [PERSON] . У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростовування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Під час розгляду справи, стороною відповідача презумпція правомірності правочину, встановлена у статті 204 ЦК України, не спростована, кредитний договір є дійсним та підлягає виконанню його сторонами. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Враховуючи вищевикладене, умови договору та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 13.02.2020-010000091 від 13.02.2020 року. Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за подання позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.03.2020 року. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved