Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Сторони в період з 14 вересня 2007 року до 21 лютого 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін є двоє спільних малолітніх дітей - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу, а саме 15 липня 2008 року сторони на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбали у власність житловий будинок [ADDRESS], при цьому право власності на житловий будинок було зареєстровано за відповідачкою, після чого сторони стали постійно мешкати в цьому будинку. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач в поданому позові також зазначає, що після розірвання шлюбу сторони не досягли між собою домовленості щодо добровільного розділу спільно придбаного майна, в тому числі й житлового будинку, у зв'язку з чим в поданому позові позивач просить суд розподілити між сторонами спільну сумісну власність у вигляді житлового будинку, визнавши за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] До початку розгляду справи по суті з боку позивача та його відповідача на адресу суду надійшли письмові заяви, за змістом яких позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просили розглянути у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. При цьому від відповідача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутністю, у зв'язку з чим суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним змінений позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що сторони дійсно в період з 14 вересня 2007 року до 21 лютого 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін є двоє спільних малолітніх дітей - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. При цьому під час шлюбу, а саме 15 липня 2008 року сторони на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбали у власність житловий будинок [ADDRESS], при цьому право власності на житловий будинок було зареєстровано за відповідачкою, після чого сторони стали постійно мешкати в цьому будинку. Вище зазначені фактичні обставини підтверджуються відповідними письмовими доказами на а.с.3-8. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставинах суд вважає, що придбаний сторонами 15 липня 2008 року житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін. Вирішуючи позов в частині розподілу спільної квартири судом враховується, що відповідно до вимог ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. А неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому, відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості будинку (а.с.9-11), ринкова вартість спірного житлового будинку [ADDRESS] складає 28 000 грн. Враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд також підкреслює, що при таких обставинах розподіл житлового будинку у рівних частках між сторонами неможливий, як неможлива й виплата грошової компенсації однієї із сторін замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, так як суд позбавлений можливості з'ясувати думку відповідачки з приводу варіантів розділу спільно набутого майна у зв'язку з неявкою останньої в судове засідання. У зв'язку з чим суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], залишивши спірний будинок сторонам для спільного користування. Вирішуючи позов таким чином судом враховується, що позивачем при розгляді справи були понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551 грн.20 коп. та на оплату виклику відповідача через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» у сумі 420 грн. згідно рахунку №7078 від 31.05.2016, а всього позивачем було сплачено судових витрат на суму 971 грн.20 коп., що підтверджується відповідними доказами на а.с.1,28. У зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених ним по справі судових витрат у розмірі 485 грн.60 коп. На підставі викладеного, ст.ст.60,71 СК України,

Outcome: approved