Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Сторони, починаючи з 2006 року, перебували у фактичних шлюбних відносинах, мешкаючи разом в квартирі [ADDRESS], маючи при цьому спільний загальний бюджет та взаємні права та обов'язки. [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON], а [INFO] відповідачка народила сина [PERSON], при цьому у зв'язку з тим, що на момент народження дітей сторони не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, а сам позивач своєчасно не надав письмової згоди на реєстрацію його батьком дітей, запис про батька дітей був проведений зі слів відповідачки відповідно до вимог ст.135 СК України. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач в поданій заяві просить суд визнати його батьком малолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], та зобов'язати відділ ДРАЦС реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції внести відповідні відомості про батька дітей до актового запису про народження дітей. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка та представник третьої особи на боці позивача - відділу ДРАЦС реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції, - в судове засідання не з'явилися двічі без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши доводи позивача, думку представника Служби у справах дітей, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.125 ч.2 СК України «якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою мати та батько дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини або за рішенням суду». При цьому, згідно ч.1 ст.128 СК України «за відсутністю двох перших підстав, встановлених ч.2 ст.125 СК України, порядок подання заяв по яким регулюються ст.ст.126-127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду». Із пояснень позивача та наданих ним письмових доказів (а.с.4-9) судом встановлено, що сторони дійсно починаючи з 2006 року, перебували у фактичних шлюбних відносинах, мешкаючи разом в квартирі [ADDRESS], маючи при цьому спільний загальний бюджет та взаємні права та обов'язки. Також судом встановлено, що [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON], а [INFO] відповідачка народила сина [PERSON], при цьому у зв'язку з тим, що на момент народження дітей сторони не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, а сам позивач своєчасно не надав письмової згоди на реєстрацію його батьком дітей, запис про батька дітей був проведений зі слів відповідачки відповідно до вимог ст.135 СК України. Крім того, судом встановлено, що в середині липня 2014 року у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції сторони по справі разом із дітьми були змушені переїхати на постійне мешкання до м.Попасна Луганської області, при цьому 18 серпня 2014 року відповідачка покинула своїх дітей і з того часу діти постійно мешкають разом із позивачем та повністю знаходяться на його утриманні. Також судом враховується й висновок Служби у справах дітей Попаснянської районної державної адміністрації (а.с.21), відповідно до якого визнання позивача батьком двох малолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], - є доцільним та таким, що відповідає правам та законним інтересам малолітніх дітей. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст.122,136 СК України,

Outcome: approved