Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.02.2014 між позивачем та відповідачем-2 було укладено кредитний договір № 140221-124123, відповідно до якого відповідач-2 отримала кредит у розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до договору відповідач-2 зобовязалась повернути отримані кошти у розмірі 1 000,00 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 280,00 гривень, що разом складає 1 280,00 гривень, у строк до 06.03.2014. Відповідно до умов договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту до нього застосовуються штрафні санкції у вигляді пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. 21.02.2014 між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач-1 зобовязалась перед позивачем відповідати за виконання відповідачем-2 усіх її зобовязань, що виникли з кредитного договору № 140221-124123 від 21.02.2014, та її відповідальність обмежується загальною сумою 50,00 гривень, Відповідач-2 умови договору виконувала не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором разом з пенею станом на 08.07.2016 складає 13\~780,00 гривень, з яких 13 730,00 гривень позивач просить стягнути з відповідача-2, а 50,00 гривень з відповідача-1. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2016 р. відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ТОВ «Служба термінового кредитування» до [PERSON] про стягнення боргу, у звязку з її смертю та відсутністю правонаступників. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2016 р. відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Служба термінового кредитування» до [PERSON] про стягнення боргу. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки не повідомила. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про фактичну відмову відповідача від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 21.02.2014 між позивачем та відповідачем-2 було укладено кредитний договір № 140221-124123, відповідно до умов якого відповідач-2 отримала кредит у розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до умов договору, відповідач-2 зобовязалась повернути отримані кошти у розмірі 1 000,00 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 280,00 гривень, що разом складає 1 280,00 гривень, у строк до 06.03.2014.. Також, відповідно до умов розділу 3 договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту до нього застосовуються штрафні санкції у вигляді пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Зазначеним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені. У зв'язку з порушенням\~\~відповідачем-2 зобов'язань за вказаним договором, її заборгованість перед позивачем станом на 08.07.2016 становить 13\~780,00 гривень, яка складається з: 1 000,00 гривень заборгованість за основним боргом, 12\~780,00 гривень заборгованість за пенею, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором у позовній заяві. 21.02.2014 між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач-1 зобовязалась перед позивачем відповідати за виконання відповідачем-2 усіх її зобовязань, що виникли з кредитного договору № 140221-124123 від 21.02.2014, та відповідальність поручителя обмежується загальною сумою 50,00 гривень. Як передбачено договором поруки (п. 1.4), у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до положень частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. При цьому, за частиною першою статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Відповідно до ч.1ст.523 ЦК України порука або застава припиняється після заміни боржника, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником. На поручителів може бути покладено обовязок щодо належного виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобовязанням. Зазначений висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 3 червня 2015 р. № 6-206цс15, який є обовязковим для суду з урахуванням вимог статті 360-7 ЦПК України. Позивачем не надано суду доказів того, що він у встановлені законом строки звернувся з кредиторськими вимогами до спадкоємців [PERSON] Отже, за таких обставин борг [PERSON] не був переведений на іншу особу. Оскільки договір поруки [PERSON] не містить умови щодо покладення на неї як на поручителя обовязку у повному обсязі відповідати за кредитним договором, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для покладення на [PERSON] обовязку виконати зобовязання [PERSON] за кредитним договором, що виникли за її життя. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» до [PERSON], задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed