overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1987 року. Позивачка у травні 2017 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, виникали сварки, відповідач зловживав спиртними напоями, не дбав про сімю і виховання дітей та що у 1999 році відповідач залишив сімю і з того часу вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, чому їх сімя розпалась і примирення між ними неможливе. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з 1999 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, а тому такий шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1993 року і від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, між ними втрачено почуття любові та що вони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. У зв'язку з цим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час не проживають разом і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому такий шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. На підставі цього в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями та грає в азартні ігри, постійно виносить з дому речі домашнього вжитку та закладає їх до ломбардів. Можливості зберегти сім'ю немає. Строк на примирення просить не надавати, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Подружні стосунки між ними припинилися з грудня 2016 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Після розірвання шлюбу її прізвище просить змінити на дошлюбне - Дунаєва. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивачка\~ не з'явилась, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Відповідач у судове засідання не зявився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, строк на примирення просить не надавати. Судом встановлено, що миритися і відновлювати подружні стосунки сторони не бажають, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 640 грн. 00 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного та\~ ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. У судовому засіданні позивач підтримав свою вимогу, зокрема, суду пояснив, що 25 квітня 2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачем у справі. 23 серпня 2015 року відповідач народила сина [PERSON]. Через несумісність характерів, різні погляди на подружнє життя та подружню зраду відповідача у них погіршились сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних стосунків в кінці грудня 2015 року. На даний час вони проживають окремо, будь-яке примирення між ними не можливе, а тому просив задоволити позов та розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позовну вимогу визнала повністю. Ствердила, що в кінці грудня 2015 року припинила подружні стосунки з позивачем і не бажає їх відновлювати. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11) стверджується, що сторони із 25 квітня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, - що у шлюбі сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов і не заперечила проти розірвання шлюбу. Обидві сторони категорично заперечували можливість примирення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, понад вісім місяців проживають окремо, не бажають примирення чи збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище Швець змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні відповідач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1999 року і мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось через те, що відповідач допускав подружню зраду, зовсім не піклується про сім'ю. Вона уже півтора роки проживає з дітьми окремо і лише за власний рахунок утримує дітей. Про примирення не може бути мови, оскільки вона неодноразово давала чоловікові шанс, але він жодного разу не скористався ним. Вважає, що подальше зберігання сім'ї є недоцільним, просить розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав і пояснив, що погоджується з рішенням дружини, не має можливості примиритися з нею. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 25 липня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Позивач обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним тривалим (півтора роки) окремим проживанням та веденням господарства. Суд вважає, що існування цього шлюбу не відповідатиме його цілям та інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві та судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через постійні конфлікти, суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним, кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки фактично припинені, тривалий час вони проживають окремо, вважаючи, що подальше життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати та стягнути судові витрати з відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, на примирення не згідна, просить шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною і вважає за можливе провести слухання справи у відсутності відповідача. Тобто суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю, а з батька дітей рішенням Рівненського районного суду від 15.01.2014 року стягнуто аліменти на їх утримання. Вказане рішення Рівненського районного суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 19.02.2014 року і вказаною ухвалою встановлені вказані вище обставини. Сторони тривалий час, з 2012 року, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні, так як вважають, що шлюб неможливо зберегти. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх дітей необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують, тим паче, що ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 19 лютого 2014 року, справа № 1716/4918/2012, провадження № 22-ц 787/468/2014 встановлено, що діти проживають з матір'ю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, виходячи із позовної вимоги позивачки, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2010 року. У шлюбі мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судове засідання сторони не з'явилися. 18 квітня 2017 року по пошті до суду надійшли клопотання сторін про розгляд справи за відсутності кожного з них та про, відповідно, підтримання та визнання позовних вимог, про відсутність можливості примирення (а.с. 19, 22). На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с 10) стверджується, що сторони із 25 липня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що вони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов. Обидві сторони категорично заперечили можливість примирення. Враховуючи, що сторони не бажають примирення чи збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 640 гривень судового збору (а.с. 1). Суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги, а тому й судові витрати підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось через не порозуміння один до одного. Шлюбні відносини між ними фак-тично припиненні відразу після реєстрації шлюбу. Сторони не мають бажання бути разом. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. У суд відповідач направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Спільне життя у сторін не склалось через не порозуміння один до одного. Шлюбні від-носини між ними фактично припиненні відразу після реєстрації шлюбу. Сторони не мають бажання бути разом. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами не-можливе, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Неповнолітню дитину на подальше виховання, на думку суду, необхідно залишити з по-зивачкою. Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2015 року і мають спільну малолітню доньку. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання 08 червня 2017 року звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила розірвати шлюб без надання строку на примирення. Зокрема, суду пояснила, що протягом подружнього життя вони жили більше нарізно, ніж разом, а тому не можуть разом будувати своє майбутнє. Відповідач позов визнав не заперечив проти розірвання шлюбу. Пояснив, що, крім спільної дитини, він з позивачем не має нічого спільного. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) слідує, що сторони з 25 липня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві та в суді просила залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 1997 року, від шлюбу дітей не мають. В липні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з березня 2010 року на грунті особистих неприязливих стосунків, сім'я розпалась остаточно, на примирення вона не згодна, у зв'язку із чим просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд розірвати шлюб з відповідачем, пояснивши, що подальше спільне життя вважає неможливим, на примирення не згодна, стосунків не підтримують, спільне господарство не ведеться і кожний з них має самостійний бюджет. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд, за згодою позивачки ухвалив здійснити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. Судом встановлено, що між подружжям склались неприязливі стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують досить тривалий час, сім'я фактично розпалась, позивачка категорично не згодна на примирення та наполягає на розірванні шлюбу, тому суд приходить до висновку про те, що шлюб між ними має бути розірваний. Судові витрати суд покладає на позивачку за її клопотанням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2008 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що причиною припинення подружніх стосунків є зловживання з боку відповідача спиртними напоями і небажання вилікуватися, а також працювати. Раніше вона приймала міри для того, щоб зберегти сім'ю, але не отрила бажаного результату, так сам як і строк, наданий судом на примирення. Просить розірвати шлюб і залишити прізвище, отримане в шлюбі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив, щоб шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони з 25 листопада 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 6), - що мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві і судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав для надання сторонам повторного строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним, вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві та судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved