overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.12.1999 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис № 1870. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружжя не проживає разом, між ними склалися неприязні стосунки, відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. 22.04.2016 р. між подружжям було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні та сплату аліментів. У судовому засіданні заявник [PERSON], вимоги заяви підтримав пояснивши, що сімя розпалась і зберегти її неможливо. У судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала, пояснивши, що сімя розпалась і зберегти її неможливо. Заслухавши думку заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.12.1999 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис № 1870. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось сімейні стосунки припинені. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Судом встановлено, що 22.04.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, яким сторони погодили те, з ким із подружжя буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини та сплату аліментів. Суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2007 року і мають спільного малолітнього сина. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 05 травня 2017 року звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила розірвати шлюб без надання строку на примирення. Зокрема, суду пояснила що відповідач має складний характер, вона неодноразово мала намір припинити шлюб, однак зважала на каяття відповідача і відмовлялася від такої ідеї. Тепер вона переживає більше за сина, який бачить поведінку батька по відношенню до матері, і наслідує її. Відповідач у судове засідання не зявився. 16 травня 2017 року подав до канцелярії суду заяву, у якій просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначив про визнання позовних вимог [PERSON] (13). Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) слідує, що сторони з 02 березня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] . Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати їх шлюб, стверджуючи, що з відповідачкою спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки. Під час перебування у шлюбі вони не змоги створити міцну сім`ю не розуміючи один одного, що призвело до втрати почуття кохання та поваги. Подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, що суперечить його інтересам. Просив шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились. Подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити та шлюб розірвати з зазначених у позовній заяві підстав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2003 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка у січні 2018 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, через що постійно виникали сварки і суперечності та що тривалий час вони не підтримують подружніх відносин, вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе, переконана, що їх сімя розпалася остаточно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, з жовтня 2017 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, вона втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з жовтня 2017 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 1989 року, який зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Амвросіївського РВК Донецької області, актовий запис № 280. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору щодо розподілу майна немає. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що через постійні сварки і конфлікти спільне життя з відповідачем стало неможливим. Кожен з них має окремий погляд на сімейне життя та ведення господарства. Подружні відносини припинені у вересні 2013 року і позивач вважає неможливим подальше сумісне життя, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні. Суду пояснила, що з 2 грудня 1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, неповнолітніх дітей не мають. Сім»я розпалася у вересні 2013 року з вини відповідача, який на протязі останніх 12 років зловживає спиртними напоями, не має бажання працювати та утримувати сім»ю. Вважає, що сім»я розпалася остаточно і вона не бажає примирення, просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Спору щодо розподілу майна немає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в котрій просить розглянути справу за його відсутності, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони не бажають помиритися, наполягають на розірванні шлюбу, неповнолітніх дітей не мають. За таких обставин, суд вважає, шлюб сторін потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Ухвалою суду позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2015 року, спільних дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 07 червня 2018 року звернувся до суду. Ухвалою від 15 червня 2018 року (а.с. 13) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Відзиву на позов не подано. Ухвалою від 17 липня 2018 року (а.с. 20) справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні підтримав позовну вимогу і пояснив, що він втратив довіру до відповідача, яка кілька разів обманювала його, що перебуває у стані вагітності, крім того, вона створювала конфліктні ситуації з його батьками, а тому з 19 серпня 2017 року він припинив подружні стосунки з нею і не бажає їх відновлювати. Відповідач позов визнала і пояснила суду, що позивач також неодноразово обманював її, а тому їх стосунки погіршувалися, а рік тому були припинені остаточно. Вона не має наміру примирятися з чоловіком. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5, 24) слідує, що сторони з 02 жовтня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Сторони у цій справі обоє не бажають збереження шлюбу, заявили про фактичне припинення подружніх з 19 серпня 2017 року. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 1988 року. Позивачка у жовтні 2015 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись на те, що спільне життя у них не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння та що чотири роки вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, відповідач живе з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сімю, чому їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, з вересня 2013 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що відповідач тривалий час живе з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сімю, а тому їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивачки та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже довгий час немає взаєморозуміння, з вересня 2013 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, відповідач тривалий час живе з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сімю, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, а тому такий шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2010 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, з весни 2013 року вони проживають окремо один від одного, переконаний, що їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, через що виникали сварки та суперечності, чому вони розійшлися і з липня 2013 року проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить позов задовольнити. Відповідачка проти розлучення не заперечила та зазначила, що подружнє життя з позивачем не склалося, виникали сварки та суперечності, з липня 2013р. вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе, просить шлюб розірвати. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки та суперечності і з липня 2013 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, чому цей шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2003 року. У шлюбі дітей не мають. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу слухати у її відсутності (зворот, а.с. 2). Відповідач 06 квітня 2017 року подав до канцелярії суду заяву, у якій зазначив, що отримав копію позовної заяви, згідний з позовом, однак не може з'явитися у судове засідання, бо перебуває за кордоном. Ствердив, що на даний час вони не підтримують подружні відносини, а тому просив не надавати строк на примирення. Проти розірвання шлюбу не заперечив (а.с. 14). Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с 5) стверджується, що сторони із 02 листопада 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти розірвання шлюбу. Обидві сторони сторони ствердили про припинення подружніх стосунків та категорично заперечили можливість примирення. Враховуючи такі обставини, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2007 року і мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала свою вимогу, зокрема, суду пояснила, що 02 листопада 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. У шлюбі в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Через зловживання відповідачем спиртним, через постійні сварки неможливо продовжувати спільне проживання. Чотири місяці тому вона припинила подружні стосунки з відповідачем і категорично заперечує можливість їх відновлення. Просила задовольнити позов та розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позовну вимогу [PERSON] визнав повністю і ствердив суду про те, що допускав зловживання спиртними напоями і, можливо, через це поступово погіршувалися стосунки в сім'ї аж до повного їх припинення. Заявив, що не намагатиметься примиритися, просить розірвати шлюб. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3) стверджується, що сторони із 02 листопада 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що у шлюбі сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти розірвання шлюбу. Обидві сторони категорично заперечили можливість примирення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки чотири місяці тому, проживають окремо, не бажають примирення чи збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 3), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище отримане у шлюбі.

Outcome: approved