Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Територіальне медичне об'єднання «Фтизіатрія» у м.Києві звернулось до суду із заявою про надання дозволу на госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку, мотивованою тим, що останній становить загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз, що підтверджується висновком лікаря протитуберкульозного закладу Мірошник О.В. [PERSON] перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні КМТЛ №2, однак самовільно залишив лікувальний заклад, в диспансерне відділення не повернувся і від проходження лікування ухиляється. Пацієнт [PERSON] про свій стан та необхідність проходження лікування був проінформована. Порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та просила її задовольнити, зазначивши про обов'язковість госпіталізації [PERSON] до Київської міської туберкульозної лікарні № 2 на термін 3 місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації, оскільки останній ухиляється від проходження лікування в добровільному порядку, що становить загрозу для оточуючих і може призвести до поширення захворюваності на хворобу - туберкульоз. [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки за даними туберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби (ч.1 ст.285 ЦПК України). Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] хворіє на туберкульоз. Даний факт підтверджується висновком ЦЛКК про необхідність примусової госпіталізації хворої на заразну форму легеневого туберкульозу за № 684/08 від 12.05.2016 р. Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія», відповідно до якого громадянин [PERSON], [INFO], перебуває на обліку з 17 березня 2016 року по теперішній час. Самовільно перервав лікування, покинув стаціонарне відділення КМТЛ №2, де лікувався з 11.03.2016 р. по 04.04.2016 р., хоча про свій стан і необхідність проходження курсу лікування був проінформований, в диспансерне відділення не з'явився. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] не має постійного місця проживання. Із витягу з амбулаторної картки диспансерного хворого [PERSON], [INFO], вбачається, що йому встановлено діагноз: РифТБ (17.03.2016 р.) в/д правої легені (інфільтративний) Дестр (+), МБТ (+), М (+), МГ (+), Риф (+), К (0), Резист (0), Гіст 0, категорія 4, Ког 1 (2016 року). В аналізі мокротиння останнього № 199/2 від 14.03.2016 р. виявлено КСБ 3 + методом скопії. Порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Про свій стан та необхідність лікування в стаціонарних умовах хворий проінформований. [PERSON] лікування перервав самовільно, виписаний із КМТЛ№2 04.04.2016 р. за порушення режиму. В диспансер не з'явився. Враховуючи відсутність постійного місця проживання, дільничною медсестрою відвіданий бути не може. Згідно рішення ЦЛКК від 12.05.2016 р. [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару терміном на 3 місяці з дотриманням протиепідемічного режиму. Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначені поняття: туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, та госпіталізація - це поміщення особи, хворої на туберкульоз, або особи, стосовно якої існує підозра захворювання на туберкульоз, до стаціонарного відділення протитуберкульозного закладу з метою діагностики, лікування чи ізоляції. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Як передбачено ст. 25 Закону України Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом. Однак, [PERSON], в порушення наведеної норми закону, ухиляється від проходження лікування небезпечної хвороби, чим становить загрозливе становище для інших осіб, що її оточують. Крім того, подальша відмова [PERSON] від проходження лікування від туберкульозу може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призведе до порушення безпечної санітарно-епідеміологічної ситуації необмеженого кола осіб. У разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За наведених обставин та беручи до уваги те, що [PERSON] в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти до обстеження (діагностику) та курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved