Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Ренесанс-Консалтинг» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 03 жовтня 2012 року між ТОВ «ЮК «Ренесанс-Консалтинг» та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг № 20 та договір про надання правової допомоги адвоката № 5. Предметом договору виступало зобов'язання позивача вчинити комплекс представницько-процесуальних заходів в органах досудового розслідування, направлених на повернення [PERSON] автомобіля марки Бентлі Контінентал 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в порядку п. 6. 1 ст. 100 КПК України, оскільки зазначений автомобіль, постановою від 01. 03. 2012 року, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12012110000000682. Позивач зазначає, що саме з 01. 03. 2012 року по момент звернення до позивача, [PERSON] не був в змозі самостійно повернути зазначений автомобіль собі на відповідальне зберігання, тому і звернувся за допомогою до позивача. В подальшому, між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду від 29. 01. 2013 року до договору, відповідно до якої [PERSON] зобов'язався оплатити послуги позивача наступним чином: шляхом сплати першого платежу в розмірі 10 000,00 грн., в момент підписання договору; шляхом сплати другого платежу в розмірі 71 000,00 грн., в день отримання [PERSON] автомобіля Бентлі Контінентал 2007 року випуску від органу досудового розслідування. Тобто, загальна сума розрахунків за виконану позивачем роботу за договором становить 81000,00 грн. Інтереси [PERSON] в кримінальному провадженні №12012110000000682 представляє відповідальна особа позивача, директор, адвокат - [PERSON] В подальшому, додатковою угодою від 01. 02. 2013 року, до договору було внесено зміни, відповідно до яких склад сторін сформовано таким чином, що приєднано другого замовника, а саме: громадянина [PERSON], який також є власником зазначеного автомобіля за технічним паспортом. [PERSON] розпоряджався автомобілем на підставі довіреності, виданої на його ім'я [PERSON] Оскільки інтереси [PERSON] та [PERSON] є ідентичними, тобто повернути в розпорядження автомобіль, заперечень щодо укладення трьохстороннього договору у сторін не було. Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 01. 02. 2013 року, на [PERSON] розповсюджую права та обов'язки, передбачені договором для [PERSON], в тому числі і умови проведення розрахунків. Відповідно до змісту умов договору, у [PERSON] та [PERSON] виникає солідарний обов'язок щодо проведення розрахунків перед позивачем, а позивач, зі свого боку, зобов'язався виконати зобов'язання щодо повернення автомобіля на користь відповідачів. На виконання умов договору, 01. 02. 2013 року [PERSON] сплачено позивачу суму в розмірі 10 000,00 грн. 28. 02. 2012 року [PERSON] сплачено позивачу суму в розмірі 3 000,00 грн. 05 березня 2013 року старшим слідчим слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Васькевичем О. М. було повідомлено представника потерпілого [PERSON] про те, що орган досудового розслідування готовий провести слідчі дії щодо повернення автомобіля власнику, лише необхідно визначитись з днем її проведення. Того ж дня, відповідачів [PERSON] та [PERSON] в телефонному режимі позивачем було повідомлено про необхідність узгодження дати отримання автомобіля. В зв'язку з тим, що інформації від відповідачів про бажання отримати автомобіль позивачу не надходила, 09 березня позивачем направлено телеграми на адреси відповідачів, з повідомленням про виконання зобов'язання за договором та проханням вийти на зв'язок з позивачем або прибути за його місцезнаходженням. [PERSON] телеграму позивача отримати 09 березня 2013 року відмовився, натомість отримав її лише 11 березня 2013 року. [PERSON] телеграму не вручено, оскільки останній не з'являється до відділення поштового зв'язку. Також, відповідачам було направлено повідомлення від 09. 03. 2013 року про виконання позивачем зобов'язання за договором та нагадування про необхідність виконання обов'язку щодо сплати за надані юридичні послуги позивачу. Позивач зазначає, що 11 березня 2013 року їм стало відомо від слідчого, що автомобіль Бентлі Контінентал отримано [PERSON] за погодженням з [PERSON] того ж дня. Станом на 11. 03. 2013 року суму в розмірі 68 000,00 грн. позивачу сплачено не було, хоча, відповідно до умов договору, розрахунок повинен проводитись в день отримання автомобіля. Позивач стверджує, що переговори, що проводились з відповідачам не надали бажаного результату, оскільки відповідачі не здійснюють сплату заборгованості без пояснень причин, не зважаючи на те, що позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, про що відповідачів повідомлено напередодні, як наслідок, автомобіль отримано власником. В зв'язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості в розмірі 68 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача в якій також зазначено, що позивач підтримує вимоги позовної заяви в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заздалегідь надавши до суду заперечення проти позову в яких визнавши підписання додаткової угоди з позивачем, вказав що він не був ознайомленим з основним договором, який був укладений між позивачем та [PERSON] Відповідач зазначав, що йому не було роз'яснено наслідки вказаної угоди та ніякі юридичні послуги з моменту її підписання відповідачу не надавались. Також відповідач в запереченнях посилався на те, що [PERSON] ніколи не мав правових підстав володіти, керувати чи відчужувати автомобіль Бентлі Континенталь д.н. [NUMBER], а [PERSON] ніколи не надавав довіреності щодо цього, автомобіль був взятий без дозволу. Окрім того [PERSON] в своїх запереченнях посилався на те, що позивач не представляв його інтереси перед державними органами, оскільки відсутні будь-які заяви, клопотання чи інші документи з проханням повернути автомобіль саме [PERSON], а займався лише інтересами [PERSON] Також зазначив, що автомобіль Бентлі Континенталь д.н. [NUMBER] був отриманий ним без допомоги позивача, а завдяки допомоги адвоката [PERSON], який знайшов вищезазначений автомобіль та домовився зі слідчим про його повернення саме [PERSON], а не [PERSON] Окрім того відповідач в запереченнях проти позову посилався на те, що відсутній Акт приймання-передачі виконаних послуг, в зв'язку з чим відсутні підстави для сплати. В зв'язку із зазначеним вище, відповідач [PERSON] просив суд відмовити в задоволенні позову. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року між ТОВ «ЮК «Ренесанс-Консалтинг» та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг № 20 та договір про надання правової допомоги адвоката № 5. Вбачається, що предметом договору виступало зобов'язання позивача вчинити комплекс представницько-процесуальних заходів в органах досудового розслідування, направлених на повернення [PERSON] автомобіля марки Бентлі Контінентал 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в порядку п. 6. 1 ст. 100 КПК України, оскільки зазначений автомобіль, постановою від 01. 03. 2012 року, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12012110000000682. В подальшому, між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду від 29. 01. 2013 року до договору, відповідно до якої [PERSON] зобов'язався оплатити послуги позивача наступним чином: шляхом сплати першого платежу в розмірі 10 000,00 грн., в момент підписання договору; шляхом сплати другого платежу в розмірі 71 000,00 грн., в день отримання [PERSON] автомобіля Бентлі Контінентал 2007 року випуску від органу досудового розслідування. Таким чином вбачається, що загальна сума розрахунків за виконану позивачем роботу за договором становить 81000,00 грн. Вбачається, що інтереси [PERSON] в кримінальному провадженні №12012110000000682 представляє відповідальна особа позивача, директор, адвокат - [PERSON] В подальшому, додатковою угодою від 01. 02. 2013 року, до договору було внесено зміни, відповідно до яких склад сторін сформовано таким чином, що приєднано другого замовника, а саме: громадянина [PERSON], який також є власником зазначеного автомобіля за технічним паспортом. Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 01. 02. 2013 року, на [PERSON] розповсюджуються права та обов'язки, передбачені договором для [PERSON], в тому числі і умови проведення розрахунків. Відповідно до змісту умов договору, у [PERSON] та [PERSON] виникає солідарний обов'язок щодо проведення розрахунків перед позивачем, а позивач, зі свого боку, зобов'язався виконати зобов'язання щодо повернення автомобіля на користь відповідачів. Судом встановлено, що на виконання умов договору, 01. 02. 2013 року [PERSON] сплачено позивачу суму в розмірі 10 000,00 грн. Також встановлено, що 28. 02. 2012 року [PERSON] сплачено позивачу суму в розмірі 3 000,00 грн. 05 березня 2013 року старшим слідчим слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Васькевичем О. М. було повідомлено представника потерпілого [PERSON] про те, що орган досудового розслідування готовий провести слідчі дії щодо повернення автомобіля власнику, лише необхідно визначитись з днем її проведення. Вбачається, що того ж дня, відповідачів [PERSON] та [PERSON] в телефонному режимі позивачем було повідомлено про необхідність узгодження дати отримання автомобіля. В зв'язку з тим, що інформації від відповідачів про бажання отримати автомобіль позивачу не надходила, 09 березня позивачем направлено телеграми на адреси відповідачів, з повідомленням про виконання зобов'язання за договором та проханням вийти на зв'язок з позивачем або прибути за його місцезнаходженням. Вбачається, що [PERSON] телеграму позивача отримати 09 березня 2013 року відмовився, натомість отримав її лише 11 березня 2013 року, що підтверджується повідомленням з відділення поштового зв'язку. [PERSON] телеграму не вручено, оскільки останній не з'являється до відділення поштового зв'язку, що підтверджується відміткою з відділення поштового зв'язку. Також вбачається, що відповідачам було направлено повідомлення від 09. 03. 2013 року про виконання позивачем зобов'язання за договором та нагадування про необхідність виконання обов'язку щодо сплати за надані юридичні послуги позивачу. Позивач зазначав, що 11 березня 2013 року позивачу стало відомо від слідчого, що автомобіль Бентлі Контінентал отримано [PERSON] за погодженням з [PERSON] того ж дня. Судом встановлено, що суму в розмірі 68 000,00 грн. позивачу сплачено не було. Відповідач [PERSON] в своїх запереченнях проти позову не оспорює той факт, що ним 01. 02. 2013 року було підписано додаткову угоду до договору від 03. 10. 2012 року № 20, однак заперечує те, що він був ознайомленим з основним договором, який був укладений між позивачем та [PERSON] Відповідно до п. 4 додаткової угоди до договору, примірник договору надано замовнику 2 виконавцем. Тобто, примірник договору від 03. 10. 2012 року [PERSON] отримав, що він підтвердив підписанням додаткової угоди, а отримавши примірник договору від позивача, [PERSON] мав змогу ознайомитись з його змістом та наслідкам. Таким чином твердження відповідача [PERSON] щодо того, що він не був ознайомленим з основним договором, який був укладений між позивачем та [PERSON] не відповідають дійсності. Твердження [PERSON] щодо того, що йому не було роз'яснено наслідки вказаної угоди та ніякі юридичні послуги з моменту її підписання відповідачу не надавались, не також відповідають дійсності, з огляду на наступне. Пунктом 2 додаткової угоди від 01. 02. 2013 року визначено, що на замовника 2 розповсюджуються всі умови, права та обов'язки, передбачені договором для замовника 1. Таким чином вбачається, що жодних переваг [PERSON] перед [PERSON] не повинен отримати, оскільки, на відповідачів, згідно договору від 03. 10. 2012 року, розповсюджуються однаково права, пов'язки, умови та відповідальність. Також, наслідки договору [PERSON] позивачем роз'яснювались, окрім того [PERSON] отримав примірник договору від 03. 10. 2012 року, зі змістом якого мав змогу ознайомитись. Окрім зазначеного, в своїх запереченнях [PERSON] стверджує про те, що [PERSON] не мав правових підстав володіти, керувати чи відчужувати автомобіль, однак така позиція відповідача спростовується документами, що долучені до позовної заяви (зокрема, довіреністю від 10. 05. 2011 року та 14. 02. 2012 року), іншими додатками до позовної заяви, зокрема наступним. [PERSON] залучено в якості потерпілого по кримінальній справі № 02-23115. З цією метою органом досудового розслідування, на підставі постанови про проведення виїмки від 18. 05. 2012 року (копія якої міститься в матеріалах справи) проводилась виїмка екземпляру довіреності у нотаріуса. Вбачається, що в матеріалах кримінального провадження наявний екземпляр довіреності від 10. 05. 2011 року. [PERSON] з моменту, коли автомобіль було взято [PERSON] у нього без дозволу та на даний час не звертався до правоохоронних органів із заявою про викрадення автомобіля. [PERSON] не звертався також ні до правоохоронних органів, ні до відповідного підрозділу Міністерства юстиції України, стосовно підроблення нотаріусом документів, зокрема довіреностей від 10. 05. 2011 року та 14. 02. 2012 року. Також [PERSON] погодився виконувати умови договору шляхом підписання додаткової угоди від 11. 02. 2013 року, що підтверджує обставину його поінформованості про те, що наявне кримінальне провадження, і потерпілим є [PERSON], предметом якого є незаконне заволодіння автомобілем. З моменту підписання договору 01. 02. 2013 року, [PERSON] також не вчинялись дії до доведення обставини незаконності розпорядження [PERSON] автомобілем. Також слід зазначити, що до заперечення не долучено жодного документа, що підтверджує доводи [PERSON] про незаконність розпорядження його автомобілем. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] жодного разу ні позивачу, ні іншим компетентним органам не надавалась інформації про незаконність керування автомобілем [PERSON], жодних дій до припинення порушення своїх прав не вчинялось, документального підтвердження своїх доводів не надано, суд приходить до висновку, про те, що незаконного заволодіння автомобілем не було. Вбачається, що жодного конфлікту між відповідачами не було, ні з моменту підписання доручення, ні з моменту підписання трьохсторонньої угоди від 01. 02. 2013 року, оскільки в противному випадку при наявності конфлікту інтересів, підписання трьохстороннього договору було б неможливим. Також відповідач [PERSON] заперечують проти вимог позивача посилався на те, що автомобіль ним було отримано без допомоги позивача, а завдяки допомозі адвоката [PERSON], який знайшов автомобіль та домовився зі слідчим про його повернення саме відповідачу [PERSON], а не [PERSON] Вказані твердження відповідача також є хибними з огляду на наступне. Вбачається, що позивач приступив до виконання замовлення з моменту підписання договору з відповідачем [PERSON] - 03. 10. 2012 року. Про дану обставину був повідомлений [PERSON], оскільки він особисто зустрічався з позивачем в присутності [PERSON] за юридичною адресою позивача. Таким чином вбачається, з 03 жовтня 2012 року [PERSON] не користувався послугами жодного адвоката, для досягнення бажаного для себе результату. Також, [PERSON] не вчиняв жодних дій до визнання його потерпілим в кримінальному провадженні ні самостійно, ні за допомогою свого адвоката. З матеріалів справи вбачається, що угоду з адвокатом [PERSON], [PERSON] уклав 01 березня 2013 року, тобто, в період, коли виконання замовлення позивачем вже відбулось, про що і [PERSON] і [PERSON] повідомлялось позивачем. В матеріалах справи наявні документи, зокрема, лист слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Кондаурова О. С від 19. 11. 2012 року № 12/3-9226 та лист Заступника начальника відділу прокуратури м. Києва Прасола І. від 16. 11. 2012 року № 04/2/26449-12, якими повідомлялось про те, що неможливо передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику. Також вбачається, що позивач жодного разу не висловлювався стосовно того, щоб автомобіль повернули виключно [PERSON] Вбачається, що позивач представляв інтереси як [PERSON] так і [PERSON], зокрема, клопотанням від 27. 02. 2013 року, клопотанням від 04. 03. 2013 року, які містяться в матеріалах справи, висловлювалось прохання повернути автомобіль власнику, скаргою від 08. 02. 2013 року до Дарницького районного суду м. Києва висловлювалось прохання зобов'язати орган досудового розслідування повернути автомобіль власнику. Тобто, позивач представляв інтереси не лише [PERSON], а й [PERSON], оскільки обоє мають законні підстави до розпорядження автомобілем та обоє є замовниками позивачу до виконання замовлення. Таким чином вбачається, що наслідком тривалої діяльності позивача, а саме протягом 03 жовтня 2012 року по 05 березня 2013 року є повернення автомобіля власнику. Разом з тим, твердження відповідача щодо домовленості його адвоката зі слідчим не підкріплюється жодними процесуальними документами. Кримінально-процесуальне законодавство не передбачає домовленостей між сторонами, та всі дії вчиняються шляхом звернень до слідчого з заявами або клопотаннями. Окрім того, знаходити автомобіль не було потреби, оскільки позивачем було повідомлено відповідачів про хід виконання замовлення, слідчого, який розглядає кримінальне провадження. Окрім зазначеного, відповідач [PERSON] в запереченнях проти позову посилався на те, що відсутній Акт приймання-передачі виконаних послуг, в зв'язку з чим відсутні підстави для сплати, на що слід зазначити наступне. Відповідно до п. 11.3 договору передбачено, що будь-яке повідомлення надсилається за реквізитами, зазначені в п. 12 договору. Пунктом 11.4 договору зазначено, що сторони зобов'язані своєчасно повідомити одна одну про зміну своїх реквізитів. У випадку, якщо сторона своєчасно не повідомила іншу сторону про зміну своїх реквізитів, ризик неотримання повідомлення покладається на сторону, реквізити якої змінились. В цьому випадку всі повідомлення, направлені стороні, реквізити якої змінились, вважаються належним чином доставленими з моменту їх передачі стороною для відправлення відповідній поштовій службі. В пункті 9 додаткової угоди від 01. 02. 2013 року зазначена адреса для листування [PERSON] Вбачається, що 14. 03. 2013 року з відділення поштової служби [PERSON] направлено два примірники акту виконаних робіт № 8. Однак, відповідачем [PERSON] лист не отримано, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Вбачається, що про зміну реквізитів відповідачем [PERSON] позивача не повідомлено, а тому ризик неотримання листа покладається на відповідача [PERSON] З урахуванням наведеного вище, аргументи викладені в запереченнях, не підтверджуються доказовою базою, а тому суд не бере їх до уваги. Судом встановлено, що 03 жовтня 2012 року між ТОВ «ЮК «Ренесанс-Консалтинг» та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг № 20 та договір про надання правової допомоги адвоката № 5. В подальшому, між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду від 29. 01. 2013 року до договору, відповідно до якої [PERSON] зобов'язався оплатити послуги позивача наступним чином: шляхом сплати першого платежу в розмірі 10 000,00 грн., в момент підписання договору; шляхом сплати другого платежу в розмірі 71 000,00 грн., в день отримання [PERSON] автомобіля Бентлі Контінентал 2007 року випуску від органу досудового розслідування. Загальна сума розрахунків за виконану позивачем роботу за договором становить 81000,00 грн. Судом встановлено, що на виконання умов договору, 01. 02. 2013 року [PERSON] сплачено позивачу суму в розмірі 10 000,00 грн. Також встановлено, що 28. 02. 2012 року [PERSON] сплачено позивачу суму в розмірі 3 000,00 грн. Вбачається, що відповідачі в повній мірі отримавши бажаний результат за умовами укладеного з позивачем договору, сплатити встановлену договором суму винагороди в повному розмірі позивачу відмовляються. Так, сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 68 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що відповідачі не виконали свої зобов'язання за договором та додатковою угодою укладеними з позивачем, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 68 000,00 грн. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідачі не виконали умови договору та додаткової угоди, при цьому судом було встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачами в повному обсязі, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача борг в сумі 68 000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 680 грн.

Outcome: approved