Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

ТОВ «ЖЕК «Забота» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу в сумі 3115,88 грн. за період з 01.10.2013 року по 01.10.2016 року в солідарному порядку за послуги з утримання будинку та прибудинкової території . Позивач зазначав, що відповідачі проживають у приватизованій квартирі [ADDRESS] та є її співвласниками. Вказаний будинок перебуває на балансі підприємства, яке надає мешканцям цього будинку послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Проте, відповідачі не сплачують вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з чим з 01.10.2013 року по 01.10.2016 року року утворилася заборгованість у вказаному розмірі. Посилаючись на викладене, позивач просив суд про задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про його задоволення. Відповідач [PERSON] просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнав у повному обсязі, пославшись на таке. Між позивачем та відповідачами не укладений договір про надання послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій; у позивача, оскільки він не є учасником правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг, немає права на стягнення боргу; позивач не є належним балансоутримувачем будинку; порушена процедура затвердження тарифів на послуги . При цьому, відповідач також вказував на те, що при передачі будинку з балансу Миколаївської ради на баланс ТОВ «ЖЕК «Забота» за актом не передавалась технічна документація на будинок, яка визначає його технічний стан, що є порушенням Закону. Порушення норм Закону та відсутність договору позбавляє відповідача та інших споживачів права на одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, права на надання власних пропозицій та доповнень до договору та є ущемленням прав споживачів. Посилаючись на викладене, скасування рішення № 344 щодо коригування тарифів, відповідач і просив про відмову у позові, а також просив про постановлення окремої ухвали по даним фактам порушення чинного законодавства . Судом постановлено про розгляд справи у відсутності співвідповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи № 490/14296/13-ц, рішення суду від 14.11.2016 року по цивільній справі № 490/6648/16-ц за позовом [PERSON] про визнання протиправним договору та акту, визнання їх недійсними, зобов`язання вчинити певні дії; постанову від 07.12.2016 року за адміністративним позовом [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення, ухвалу Вищого адміністративного суду України по адміністративній справі № 490/6354/14-а про скасування рішення, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон). Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону). ТОВ «ЖЕК «Забота» є балансоутримувачем житлового будинку 141-а по проспекту Центральному у м. Миколаєві та забезпечує утримання вказаного будинку та прибудинкової території згідно договору на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, укладеного між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Департаментом ЖКГ та ТОВ «ЖЕК «Забота» 1 квітня 2011 року, Додаткової угоди від 26 квітня 2012 року та Акту приймання-передачі комунального майна від 1 квітня 2011 року . [PERSON] звертався до суду з позовом до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, третьої особи-Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради, ТОВ «ЖЕК «Забота» про визнання протиправним та недійсним Договору на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.04.2011 року, як такого, що не відповідає Типовій формі, затвердженої постановою КМУ № 529 від 20.05.2009 року, порушення порядку передачі житлового будинку, передбаченого постановою КМУ № 1521 від 01.10.2002 року. Рішенням Центрального суду м. Миколаєва від 14.11.2016 року у задоволенні позову відмовлено. При цьому судом встановлено, що Договір за своїм змістом відповідає типовій формі, прийнято у передбаченому законом порядку, результати конкурсу від 15.03.2011 року є чинними, та не скасовані. Судом також вказано, що не встановлено при розгляді справи порушень закону з боку відповідачів , третіх або інших осіб, та відмовлено у постановленні окремої ухвали. Дане рішення суду вступило до законної сили. Відповідачем також в порядку адміністративного позову оскаржувалось рішення Миколаївської міської ради № 122 від 26.02.2016 року ( п.п. 1.3.3.,1.3.4) «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій…» в частині затвердження таких тарифів для підприємства ТОВ « ЖЕК «Забота». Рішенням Центрального суду м. Миколаєва від 07.12.2016 року у задоволенні позову відмовлено. При цьому, судом в ході розгляду даної справи не було виявлено порушень закону з боку відповідача, третіх або інших осіб та відмовлено у постановленні окремої ухвали. Рішення суду вступило до законної сили. Отже, позивач у цій справі є належним виконавцем послуг, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону. Згідно зі статтею 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 16 Закону питання надання житлово-комунальних послуг регулюються договором та законодавством. За положеннями статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідач зобов'язаний брати участь у таких витратах, тобто сплатити вартість фактично отриманих послуг. За такого відсутність укладеного сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від виконання такого обов'язку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Відповідачі зареєстровані у приватизованій квартирі [ADDRESS] та є її співвласниками, а також на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок. Згідно наданого розрахунку у зв'язку з несплатою співвласниками квартири [ADDRESS] послуг на утримання будинку та прибудинкової території утворилась заборгованість за період з 1 жовтня 2013 року по 1 жовтня 2016 року, яка становить 3115,88 грн. Вказана заборгованість розрахована на підставі тарифів, затверджених рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 27 лютого 2009 року №638 за період з 01.10.2013 року по 04.05.2014 року, з 05.05.2014 року по 30.04.2015 року за рішенням виконкому Миколаївської ради № 344 від 17.02.2014 року, з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року на підставі рішення № 185; з 01.06.2015 року по 31.03.2016 року на підставі рішення № 339 від 13.05.2015 року; з 01.04.2016 року по 01.10.2016 року на підставі рішення № 122. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 17.12.2014 року змінено рішення Центрального суду м. Миколаєва від 03.09.2014 року за позовом ТОВ « ЖЕК» Забота» до [PERSON] про стягнення боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та стягнуто з [PERSON] заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року у розмірі 1216,91 грн. ( справа № 490/14296/13-ц). 18.07.2017 року Ухвалою Вищого адміністративного суду України скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року та залишено в силі постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.02.2015 року. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.02.2015 року скасовано рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 17.04.2014 року № 343 та № 344 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З урахуванням вище встановленого та вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність покладення на відповідачів обов'язку сплатити заборгованість за отримані послуги, однак, починаючи з 02.11.2013 року, оскільки саме по 01.11.2013 року стягнутий вже борг за надані послуги. Разом з цим, визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню, суд вважає за необхідним за період з 05.05.2014 року по 30.04.2015 року (період дії рішення № 344) провести начислення заборгованості за рішенням № 638, яке діяло до моменту прийняття тарифу коригування у сторону його збільшення. За такого, борг відповідачів за даний період суд визначає, виходячи із тарифу 1,69, що складає суму 876, 49 грн., тоді як у розрахунку ця сума визначена у розмірі 971,23 грн. Окрім того, слід зменшити суму боргу на 78, 51 грн., як помилково начислену за період 01.10 по 01.11. 2013 року з підстав, вказаних вище. За такого, сума боргу складає 2942,63 грн., в цій сумі позов і підлягає задоволенню. При цьому, відповідачі є співвласниками квартири, а тому вони відповідно до вимог ст. 360 ЦК України повинні сплачувати за її утримання по 1/2 частки комунальних послуг, тому в цій частині позов також підлягає частковому задоволенню, а сума стягненню по 1/2, тобто по 1471,31 грн. з кожного із співвласників, а не у солідарному порядку, як просив позивач. Обов'язок доказування і подання доказів покладений на кожну сторону, яка зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 12 ЦПК України). Доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників процесу, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 76 ЦПК України ). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, та суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. За статтею 82 ч.4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, доказів неналежного виконання позивачем обов`язків по утриманню будинку та прибудинкових територій відповідач не надав (акти, тощо ). Інші заперечення відповідача не стосуються предмету позову, та доказування та спростовуються вищевикладеним, а за такого, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вище виписане, суд не знаходить підстав для постановлення окремої ухвали за відсутністю підстав, передбачених ст. 262 ЦПК України. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 1471,31 грн. з кожного (2942,63 грн. : 2), а позов частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі по 320 грн. з кожного. Посилання на відсутність доказів на підтвердження того, що позивач є балансоутримувачем житлового будинку в якому проживає відповідач є безпідставні, оскільки спростовуються Актом приймання-передачі комунального майна (житловий фонд) від 1 квітня 2011 року.

Outcome: partial