Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

ТОВ «Веллфін» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2017 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики № 205210 в електронній формі, за умовами якого позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику в строк до 21.06.2017 року та сплатити проценти за користування позикою. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 24.07.2020 року має заборгованість в розмірі 17287,20 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 10.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 08.09.2020 року за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено відповідача шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 08.09.2020 року, слухання справи було відкладено на 12.10.2020 року, про що повідомлено відповідача шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, а також розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 12.10.2020 року, слухання справи було відкладено на 12.11.2020 року, про що повідомлено відповідача шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, а також розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в сьогоднішнє судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2017 року відповідач [PERSON] оформив Заяву для отримання позики. На підставі заповненої заяви між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 205210, в електронній формі. За умовами п.1.1. укладеного Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього договору. Згідно п.1.2 Договору позики, позика надається Позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця (https://creditup.com.ua), за умовами ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Пунктом 1.3 Договору позики передбачено, що строк позики за цим Договором складає 10 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 21.06.2017 року. Згідно довідки щодо заборгованості за Договором № 205210 від 11.06.2017 року вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором позики становить 17287,20 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою позики в розмірі 400,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 8557,60 грн., заборгованості за простроченими відсотками згідно договору в розмірі 8329,60 грн. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1096 календарних днів. Пунктом 7.1 Договору позики встановлено, що невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» (далі - Правила). Відповідно до п.4.8 Правил, підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Відповідно до п.6.10-6.12 Правил, Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної карти зазначеної в Заяві. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. Згідно п.1.4 Договору позики, цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником. 18.05.2016 року між ТОВ «Веллфін» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір ВП-180516-3 про організацію переказу грошових коштів. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», є оператором послуг платіжної інфраструктури, яке уповноважене надавати окремі види послуг в платіжній системі та здійснювати операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів, та діяльність якого регулюється, зокрема, нормами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». В позовній заяві зазначено, що «Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 400,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Однак доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] грошових коштів у вигляді позики від ТОВ «ВЕЛЛФІН» суду не надано. В розділі «Додатки» позовної заяви зазначено як додаток «Повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» і в дужках зазначено, що воно буде направлено до суду пізніше. Однак на час розгляду позовної заяви таке повідомлення до суду так і не було направлено. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді, а саме: меморіальний ордер; платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; платіжна вимога; розрахунковий чек; інкасове доручення (розпорядження). Розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів та їх реєстрів заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів та відповідних главах цієї Інструкції. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням відсутності доказів перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені, а тому не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed