Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» (далі по тексту позивач) звернулось до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач), третя особа - Артемівська міська рада, про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка за період з 01.04.2009 року по 15.04.2012 року становить 4134,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення відповідачу як власнику житлового приміщення - квартири [ADDRESS], який не виконує свої обов`язки щодо оплати вартості наданих послуг. В письмових запереченнях проти позову відповідач зазначив на відсутність договірних відносин з позивачем, на неналежне виконання позивачем послуг з централізованого опалення, просив суд застосувати до спірних відносин сторін справи положення закону щодо позовної давності, а також врахувати при вирішенні спору ту обставину, що в ванно-туалетній кімнаті належного йому на праві власності житлового приміщення послуги з опалення в осінне-зимовий період року позивачем не надаються, що тягне за собою необхідність зменшення розміру стягнення за надані послуги з теплопостачання. Відповідач також вважає, що позивачем при формуванні вартості наданих послуг з централізованого опалення не беруться до уваги вимоги законодавства України, які обумовлюють перерахунок плати за теплоносій у разі, якщо фактична середньомісячна температура зовнішнього повітря вище зазначеної в нормативних документах. Третя особа через свого представника надала суду заяву, в якій пояснила, що відносини між Артемівською міською радою та ТОВ «Артемівськ-Енергія» відбуваються в межах концесійного договору. При цьому Артемівська міська рада не має відношення до формування та затвердження тарифів на теплопостачання. У даній заяві представник третьої особи просив суд розглянути справу за його відсутністю. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради від 11.08.2010 року № 344 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у місті Артемівську» (а.с.10) позивач визначений виконавцем житлово-комунальних послуг у вигляді централізованого опалення житлового фонду територіальної громади м. Артемівська. Позивач зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Артемівської міської ради (а.с.6) та має ліцензії, які видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, на виробництво та постачання теплової енергії (а.с.102-104) За актами підключення та відключення опалення (а.с.41,60-66) позивач надавав послуги з централізованого опалення житлового будинку [ADDRESS]. Даний факт визнається сторонами спору та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. За свідоцтвом про право власності від 30.11.2000 року, виданого Відділом з управління комунальною власністю (а.с.24), відповідач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» централізоване опалення є одним із видів житлово-комунальних послуг, особливості надання яких передбачено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. В абз.9 п.2 названих Правил передбачено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. При цьому в абз.5 п.2 цих Правил визначено, що опалювана площа (об`єм) квартири - це загальна площа (об`єм) квартири без урахування площі лоджій, балконів, терас. У зв`язку з цим суд вважає доводи відповідача про необхідність зменшення розрахункової вартості послуг з теплопостачання його квартири за адресою: [ADDRESS], на площу ванно-туалетної кімнати неспроможними, такими, що не відповідають нормативному врегулюванню процесу централізованого опалення житлових квартир в багатоквартирних будинках. Зазначені особливості створення і діяльності позивача обумовлюють публічний характер послуг, які ним надаються. При цьому правова регламентація публічності даних послуг міститься в статті 633 Цивільного кодексу України, за якою договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати надання послуг кожному, хто до неї звернеться, вважається публічним. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Вказане спростовує доводи відповідача щодо необхідності виявлення позивачем ініціативи перед відповідачем стосовно укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, а також щодо необхідності укладення договору на надання згаданих послуг на інших умовах, ніж передбачені відповідним типовим договором. Слід зазначити, що порядок оформлення претензій якості наданих послуг передбачений статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за якою у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом 3 робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Відповідачем не надано жодного доказу пред`явлення позивачу претензій щодо якості наданих послуг у відповідності з положеннями статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з ухвалою суду від 03.07.2012 року про скасування судового наказу (а.с.4,121) 21.05.2012 року ТОВ «Артемівськ-Енергія» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 4134,36 грн. У свою чергу, позивач стягує з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію, починаючи з 01.04.2009 року, тобто дати, яка перебуває за межами строку позовної давності. Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку відповідача (а.с.44,45) заборгованість за квітень 2009 року складає 105,67 грн. Оскільки будь-яких поважних причин неможливості заявлення до суду вимоги про стягнення з відповідача суми боргу раніше травня 2012 року, тобто поважності причин пропущення позовної давності, позивач не навів, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за квітень 2009 року у розмірі 105,67 грн. Кабінетом Міністрів України постановою від. 03.10.2007 року № 1198 затверджені Правила користування тепловою енергією, в абз.3 п.27 яких встановлено, що якщо фактична середньомісячна температура зовнішнього повітря вище зазначеної в нормативних документах, то проводиться перерахунок плати за теплоносій у бік зменшення. Відповідно до листа Управління житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації від 22.04.2005 року № С-514 (а.с.137) перерахунок плати мешканцям міста за певні опалювальні сезони помісячно в залежності від зовнішньої температури повітря повинен здійснювати виконавець послуг. Відповідачем надані суду дані середньомісячної температури повітря метеорологічної станції Артемівськ (а.с.96) за період 2009 - 2012 роки, які свідчать про певне відхилення середньомісячної температури зовнішнього повітря від норми у вказаний період часу. При цьому відповідачем зроблений перерахунок плати за теплоносій у бік зменшення (а.с.120), який складає суму 190,76 грн. Вірність даного перерахунку плати за теплоносій у бік зменшення та відомості метеорологічної станції Артемівськ про певне відхилення середньомісячної температури зовнішнього повітря від норми у період опалювального сезону у 2009-2012 роках не спростовані позивачем, який, не заперечуючи необхідність згаданого перерахунку, у письмових поясненнях послався на відсутність в законодавстві України правил та методик, які б дозволяли зробити такий перерахунок. Суд вважає дані доводи позивача неспроможними, враховуючи те, що зазначений перерахунок може робитися, виходячи із загальних правил математики при тій умові, що відомі розміри тарифів за спожиту теплову енергію та кількісні показники відхилення середньомісячної температури зовнішнього повітря від норми у певний період часу, про що свідчить розрахунок, наданий відповідачем. У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та відповідні ним спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 3837 грн. 93 коп. за період з жовтня 2009 року по квітень 2012 року.

Outcome: partial