Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» звернулось до суду із позовом в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 24 465,63 грн. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 13.07.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № V01.177.72262, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22 561,00 грн. зі сплатою 32 % річних за користування кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24.11.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 24 465,63 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 561,00 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями у розмірі 1 904,63 грн. 29 грудня 2016 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 29/12-1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. 28 лютого 2017 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», було укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» відступило ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № V01.177.72262 від 13.07.2016 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у поданому позові просить суд провести розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 02 лютого 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 13.07.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № V01.177.72262, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22 561,00 грн. зі сплатою 32,0000 % річних за користування кредитом та строком користування на 72 місяці (а.с. 5-8). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 72 щомісячних внесках включно до 13 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Відповідно до п. 3.1.3. договору, позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу Банку у випадках передбачених п. 4.2.3 цього Договору. 28 лютого 2017 року між ТОВ «ФК «Серет» та ТОВ «ФК «Рантье» було укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Серет» перейшло право грошової вимоги (а.с. 15-20). За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно довідки-розрахунку заборгованості, у [PERSON] станом на 24.11.2017 року наявна заборгованість у розмірі 24 465,63 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 561,00 грн. та заборгованості за відсотками та комісіями у розмірі 1 904,63 грн. (а.с. 13). На підтвердження заявлених вимог позивач надав копію договору факторингу № 28/02-1 укладеного між ТОВ «ФК «Серет» та ТОВ «ФК «Рантье», однак матеріали справи не містять будь яких доказів укладення договору факторингу № 29/12-1 від 29.12.2016 року між первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу відсутність у матеріалах справи такого договору перешкоджає суду дослідити його та дійти висновку про передачу права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та як наслідок правомірність передачі такого права в подальшому позивачу ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, матеріали справи не містять доказів про перехід права вимоги від первісного кредитора ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», а тому суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у позовні заяві. За викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд не вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed