Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Тернопільський обласний центр зайнятості в особі Бучацької районної філії Тернопільської області звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, який мотивує тим, що відповідач, будучи у статусі безробітної отримувала допомогу по безробіттю з 28 квітня 2020 року по 21 жовтня 2020 року. Проте, при проведенні розслідування страхового випадку було виявлено, що [PERSON] була призначена з 20.09.2017 пенсія за віком, як матері дитини з інвалідністю. Разом з тим, відповідач не повідомила центр зайнятості про те, що вона отримує дохід у вигляді пенсії, в той час коли їй виплачувалась допомога по безробіттю. Відповідач отримала претензію про повернення незаконно отриманих коштів, проте кошти не повернула. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 46356 грн 49 коп., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при зверненні до суду у сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача - адвоката Суп М.Б., згідно якого така просить позов Тернопільського обласного центру зайнятості в особі Бучацької районної філії до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої грошової допомоги по безробіттю залишити без задоволення, мотивуючи тим, що обставини та мотиви викладені у позові, є безпідставними та необґрунтованими. Посилається на те, що відповідач не погоджується з твердженням позивача, що нею отримано допомогу по безробіттю незаконно. Вказує, що законодавцем передбачені два виключення з цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача виплаченої їй допомоги по безробіттю відсутні, оскільки відсутній факт недобросовісності з боку відповідача. На момент набуття статусу безробітної відповідачка оплачуваної роботи не виконувала, в трудових відносинах не перебувала, а тому не відносилась до категорії «зайнятого населення» в розумінні положень ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», як і відсутній факт рахункової помилки. Представник позивача Оліяр Г.В. , будучи присутньою в судовому засіданні, позов підтримала повністю та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. Представник відповідача - адвокат Суп М.Б. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Крім того, зазначила, що [PERSON] у період з 28.04.2020 по 21.10.2020 мала законні підстави для отримання допомоги по безробіттю, оскільки в розумінні ЗУ «Про зайнятість населення» до зайнятого населення не відносилась. Також вказала, що державний орган діяв не у відповідності із законом, оскільки після винесення наказу №НТ201023 від 23.10.2020, відповідно до якого у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації, припинено реєстрацію безробітної [PERSON] з 22.10.2020, однак і після цієї дати відповідачу надходили кошти, зокрема двома платежами 23 жовтня та 04 листопада 2020 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом було встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2020 року [PERSON] подала до Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості заяву про надання їй статусу безробітної. Повідомила, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Готова та здатна приступити до роботи. Крім того, [PERSON] була ознайомленою з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей. Надала згоду на використання, внесення до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та здійснення верифікації (перевірки) та моніторингу достовірності інформації, поданої нею для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та особистої заяви відповідача [PERSON] , такій надано статус безробітної з 28.04.2020 (наказ Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №НТ200428 від 28.04.2020). Крім того, 28 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості із заявою про призначення їй виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з дня реєстрації її як безробітної. Згідно з п.п. 1,3,4 ст.22 та ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] була призначена допомога по безробіттю у встановленому законодавством України розмірі з 28.04.2020 (наказ Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №НТ200428 від 28.04.2020). Бучацький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.10.2020 № 1900-0204-8/17528, у відповіді на запит Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №17_01/510 від 16.10.2020, зазначає про те, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні. За даними довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №567 від 13.10.2020, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену згідно абз.4-5 п.3 розд.XV Прикінцевих положень ЗУ №1058 з 20 вересня 2017 року. Статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (пп.1 п.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»). Тобто, допомога по безробіттю та пенсія одночасно не можуть виплачуватись, окрім випадків отримання пенсії по інвалідності. Як вбачається з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №63/01-20, складеного Бучацькою районною філією Тернопільського обласного центру зайнятості 22 жовтня 2020 року, при звірці даних державного реєстру від 08 жовтня 2020 року по [PERSON] відображено код виплат 301 «сума пенсії цивільного пенсіонера» в період отримання допомоги по безробіттю. Управлінням обслуговування Бучацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) надано довідку №567 від 13 жовтня 2020 року про те, що [PERSON] отримує пенсію за віком, призначену згідно абзацу 4-5 п.3 Розділу XV Прикінцевих положень ЗУ №1058 (мати дитини з інвалідністю) з 20 вересня 2017 року, що суперечить пп.1 п.1 ст.43 ЗУ «Про зайнятість населення», зокрема, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років). Відповідно до п.3 п.1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають матері осіб з інвалідністю з дитинства після досягнення 50 років та за наявності стажу не менше 15 років. Отже, за висновками даного розслідування виявлено порушення. За період перебування на обліку як безробітної з 28 квітня 2020 року по 21 жовтня 2020 року [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у сумі 46356,49 грн. Наказом Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №НТ201023 від 23.10.2020 прийнято рішення припинити виплату допомоги по безробіттю [PERSON] з 22.10.2020, у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п.1 ст.45 ЗУ «Про зайнятість населення», п.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 1), 2) п. 37 Порядку від 20 березня 2013 року №198. У зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати. В.о. директора Бучацької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості прийнято рішення про повернення відповідачем [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 46356,49 грн, що оформлено наказом від 23.10.2020 № 1423 «Д». З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів на адресу відповідача було направлено претензію про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості, проте вимога, яка була отримана відповідачем особисто 26 жовтня 2020 року, по теперішній час залишається не виконаною. Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним з принципів страхування на випадок безробіття є обов`язковість страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законом, та можливості добровільного страхування у випадках, передбачених законом. Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Частиною 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно з п.2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Згідно з пп.2 п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). За змістом п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. За приписами п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення дострокової пенсії за віком мають матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Судом встановлено, що [PERSON] , якій відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена достроково пенсія за віком, як матері дитини з інвалідністю, всупереч вищенаведеним нормам закону з 20 вересня 2017 року, отримувала допомогу по безробіттю в період з 28 квітня 2020 року до 21 жовтня 2020 року, загальна сума якої складає 46356,49 грн. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю. Відповідач всупереч існуючому обов`язку не повідомила центр зайнятості про призначення їй з 20 вересня 2017 року пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (мати дитини з інвалідністю) та безпідставно отримувала допомогу по безробіттю. Добровільно вказані кошти не повернула. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої їй допомоги по безробіттю. При цьому, слід зазначити про наявність недобросовісності з боку відповідача [PERSON] , оскільки на момент набуття статусу безробітної, їй була призначена з 20 вересня 2017 року пенсія за віком, однак про такий факт вона не повідомила центр зайнятості. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів у сумі 46356 грн 49 коп. є законною та обґрунтованою. Представник відповідача у своїх поясненнях також посилається на те, що центр зайнятості діяв не у відповідності із законом, оскільки після припинення реєстрації відповідача [PERSON] , як безробітної, на її рахунок продовжували надходити виплати по безробіттю, а саме 23 жовтня та 04 листопада 2020 року, чого представник позивача не заперечувала, пояснила, що кошти продовжували надходити, оскільки такі нараховуються щоквартально, у жовтні відповідачці було нараховано допомогу, відповідно, за жовтень, листопад і грудень. Страховий випадок виявлено у жовтні, з результатом розслідування якого ознайомлено [PERSON] уже після здійснення відповідних нарахувань (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення надійшло до ОЦЗ 09.11.2020). Суд звертає увагу, що одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Представник відповідача не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів щодо спростування доводів позивача та в підтвердження заперечень проти позову. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь Тернопільського обласного центру зайнятості в особі Бучацької районної філії Тернопільської області незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 46356 грн 49 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved