Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що згідно з умовами договору купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н від 18.03.2011року ПАТ «ОТП Банк»» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг /країна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № МL-В00/290/2006 від 08.11.2006року укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Згідно Кредитного договору № МL-В00/290/2006 від 08.11.2006 року , укладеного між [PERSON] та закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», надав [PERSON] кредит в сумі 10 000, 00 доларів США зі строком повернення до «07» листопада 2031 року. [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному договорі зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися [PERSON] щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору № МL-ВОО/290/2006 від 08.11.2006 року був укладений Договір поруки № СR-В00/290/2006 від 08.11.2006 між Банком та [PERSON]. Поручитель, прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язань перед Позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п.п.2.1 Договору поруки). Також п.п. 1.2. Договору поруки передбачено, що відповідачі відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Згідно зі п.п. 3.1. Договору поруки у випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, Поручитель зобов'язаний здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги за адресою, вказаною в Договорі поруки. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2012 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-ВОО/290/2006 від 08.11.2006 року у розмірі станом на 08.06.2012 року, в сумі 55 687,82 доларів США., що за курсом НБУ станом на 23.11.2012 р. в еквіваленті на національну валюту складає 524 845,68 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 393 981,15 грн.; заборгованість по відсотках - 130 864,53 грн., а також пеню в розмірі 1 921 536,15 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3 219,00 грн. На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчі листи та направлено на примусове виконання до Вишенського ВДВС Вінницького міського управляння юстиції та ВДВС Ружинського районного управління юстиції. 27 березня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду з метою визначення порядку виконання виконавчих листів, виданих Вінницьким міським судом Вінницької області. 29 липня 2014 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області по справі №212/11481/2012 визнано мирову угоду, укладену 27 березня 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] та [PERSON] щодо порядку добровільного виконання Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2012 року. В порушення умов п. 3.1, 3.2 Мирової угоди Відповідачами Мирова угода не виконується. В зв'язку з тим, що Відповідачами не було дотримано умов Мирової угоди здійснено вимогу про дострокове виконання Відповідачами умов Мирової угоди. Так, позивач направив 15.11.2017року Відповідачам вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на 26.02.2018 року, заборгованість Відповідачів по Кредитному договору № МL-В00/290/2006 від 08.11.2006 року перед Позивачем становить 63 388, 27 доларів США еквівалентом на 26.02.2018 року становить 1 710 760, 60 грн. з яких: - залишок заборгованості за кредитом становить 49 309, 28 доларів США (сорок дев'ять тисяч триста дев'ять доларів США і двадцять вісім центів) еквівалентом на 26.02.2018року становить 1 330 788, 40 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 14 078, 99 доларів США еквівалентом на 26.02.2018 року становить 379 972, 22 грн. Вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-В00/290/2006 від 08.11.2006року, за вихідним № 1311201703 та № 1311201704 від 13.11.2017 року була направлена Відповідачам. Однак у зазначений строк Відповідачами не виконані умови вимоги. Просять солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмежено відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL- В00/290/2006 від 08.11.2006 року перед Позивачем становить 63 388, 27 доларів США, що еквівалентом на 26.02.2018 року становить 1 710 760, 60 грн. 03.04.2018року ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.05.2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Кредитного договору № МL-В00/290/2006 від 08.11.2006 року , укладеного між [PERSON] та закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», надав [PERSON] кредит в сумі 10 000, 00 доларів США зі строком повернення до «07» листопада 2031 року. [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному договорі зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися [PERSON] щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по Кредитному договору № МL-ВОО/290/2006 від 08.11.2006 року був укладений Договір поруки № СR-В00/290/2006 від 08.11.2006 між Банком та [PERSON]. Поручитель, прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язань перед Позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п.п.2.1 Договору поруки). Також, п.п. 1.2. Договору поруки передбачено, що відповідачі відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Згідно зі п.п. 3.1. Договору поруки у випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, Поручитель зобов'язаний здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги за адресою, вказаною в Договорі поруки. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2012 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-ВОО/290/2006 від 08.11.2006 року у розмірі станом на 08.06.2012 року, в сумі 55 687,82 доларів США., що за курсом НБУ станом на 23.11.2012 р. в еквіваленті на національну валюту складає 524 845,68 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 393 981,15 грн.; заборгованість по відсотках - 130 864,53 грн., а також пеню в розмірі 1 921 536,15 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3 219,00 грн. На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчі листи та направлено на примусове виконання до Вишенського ВДВС Вінницького міського управляння юстиції та ВДВС Ружинського районного управління юстиції. 27 березня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду з метою визначення порядку виконання виконавчих листів, виданих Вінницьким міським судом Вінницької області. 29 липня 2014 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області по справі №212/11481/2012 визнано мирову угоду, укладену 27 березня 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] та [PERSON] щодо порядку добровільного виконання Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2012 року. В порушення умов п. 3.1, 3.2 Мирової угоди Відповідачами Мирова угода не виконується. В зв'язку з тим, що Відповідачами не було дотримано умов Мирової угоди здійснено вимогу про дострокове виконання Відповідачами умов Мирової угоди. Так, позивач направив 15.11.2017року Відповідачам вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на 26.02.2018 року, заборгованість Відповідачів по Кредитному договору № МL-В00/290/2006 від 08.11.2006 року перед Позивачем становить 63 388, 27 доларів США еквівалентом на 26.02.2018 року становить 1 710 760, 60 грн. з яких: - залишок заборгованості за кредитом становить 49 309, 28 доларів США (сорок дев'ять тисяч триста дев'ять доларів США і двадцять вісім центів) еквівалентом на 26.02.2018року становить 1 330 788, 40 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 14 078, 99 доларів США еквівалентом на 26.02.2018 року становить 379 972, 22 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань відповідно до мирової угоди, позивач звернувся до державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції з ухвалою суду від 29.07.2014року, однак постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції відмовлено у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з пропущеним строк пред'явлення до виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2014року. Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Системний аналіз частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України, пункту 2 частини другої статті 17, статті 18, пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову. Для застосування передбаченої пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі (правова позиція, яка висвітлена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2015року №6-342цс15). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-274цс15: відповідно до статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону). Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено. Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову. Згідно ст.. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 року мирова угода, затверджена судом, може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та ЗУ «Про виконавче провадження». З наведеного можна зробити висновок, що мирова угода є цивільно-правовим зобов'язанням. Про те ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на той час не передбачено виконання мирової угоди сторін ( ст. 17 Закону ) і існують чітко визначені вимоги до виконавчих документів ( ст. 18 Закону). Тому суд вбачає порушення права позивача, яке потребує захисту. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі взяті на себе зобов'язання в повній мірі у строк, визначений сторонами при укладенні мирової угоди від 27.03.2014 року належним чином та в повній мірі не виконали, борг залишився не погашеним. Від виконання своїх зобов'язань, щодо виплати боргу, відповідачі ухиляються. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно cт. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із встановлених обставин справи, на підставі наявних у справі наданих позивачем доказів, вина відповідачів у невиконанні умов, укладеної між ними та позивачем визнаної судом мирової угоди є доведеною, а тому суд дійшов висновку, що обраний позивачем у відповідності до положень ст. 16 ЦК України спосіб захисту свого порушеного права ґрунтується на вимогах закону, отже, позов підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 25661,41грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах. На підставі викладеного згідно ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 610-612 ЦК України,

Outcome: approved