Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Сторони уклали шлюб 27 травня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1093. У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO] Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що протягом року вона проживає з відповідачем окремо, не підтримуються подружні відносини, не ведеться спільне господарство. Позивач сама виховує дитину та просить стягнути аліменти на утримання сина. У судовому засіданні позивач пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, та вказала, що не проживає разом з відповідачем. [PERSON] не надає матеріального забезпечення для утримання дитини. Позивачка не має наміру миритись. Просить шлюб розірвати, так як він носить формальний характер та примирення неможливе, та стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, та пояснив, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів доходів на утримання свого сина. Відповідно до ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що від перебування у шлюбі сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], який проживає з матір'ю-позивачем по справі. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 60 ЦПК України, передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд враховує стан здоров'я, вік платника аліментів, який не подав доказів перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд приходить до висновку, що позов підставний, грунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 250 грн. 00 коп. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved