Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

сторони в шлюбі з 24.01.2015р., дітей не мають. [PERSON] 01.11.2016р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, вони часто сварились та конфліктували, тому спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, просила розірвати шлюб. В суді позивачка позов підтримала, також пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось через сварки та конфлікти, що після чергової сварки 19.08.2016р. відповідач покинув її, з цього часу спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, вона не любить відповідача, наданий час має іншого чоловіка з яким має намір створити сімю, настоює на розірванні шлюбу. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач позов визнав, підтвердив пояснення позивачки про припинення подружніх стосунків з 19.08.2016р., переконаний про недоцільність перебування у шлюбі, просить розірвати шлюб. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Як убачається із долученого до справи свідоцтва про шлюб (а.с. 4), сторони в шлюбі з 24.01.2015р., дітей не мають. Із пояснень сторін в суді, убачається, що розлад в сімї стався через сварки та конфлікти, тому 19.08.2016р. сторони припинили подружні стосунки, з цього часу спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, обоє просять розірвати шлюб. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Позивачка, покликаючись про фактичне перебування у шлюбних стосунках з іншим чоловіком, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач теж просить про розірвання шлюбу, мотивуючи небажанням поновлювати шлюбні стосунки з позивачкою. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя Тимань, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов.

Outcome: approved