Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води. В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» з 01 січня 2007 року відповідно до встановлених Краматорською міською радою тарифам здійснює поставку теплової енергії фізичним особам-споживачам, у тому числі у квартиру за адресою [ADDRESS], в якій мешкають відповідачі. Крім того, відповідно до договорів про відступлення права вимоги №06/06 від 22.12.2006 року та купівлі-продажу майнових прав №08/06 від 22.12.2006 року, позивач прийняв від ТОВ «Енергохолдінг» право вимоги виконання грошових зобов'язань фізичних осіб-споживачів теплової енергії, у тому числі і відповідачів. Відповідачі за надані послуги сплачували не у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.07.2003 року по 01.09.2013 року у сумі 28 334,10 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за поставлену теплову енергію на опалення та підігрів води у сумі 28 334,10 грн. та судові витрати у сумі 283,34 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю - Горлаковська Т.І. підтримала позовні вимоги та додатково суду пояснила, що між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Краматорськтеплоенерго» був укладений договір розстрочки боргу від 15.07.2009 року, відповідно до якого відповідачка визнала заборгованість, яка утворилася станом на 01.12.2006 року, але цей договір був розірваний внаслідок невиконання відповідачкою зобов'язань за договором. Крім того, відповідачами проводилася оплата за відсутності нарахувань, що свідчить про визнання боргу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що квартира за адресою [ADDRESS] є неприватизованою. В квартирі мешкає вона та двоє її синів, які є інвалідами 2 групи. Її донька, [PERSON], мешкає окремо. Внаслідок важкого матеріального становища вона не має можливості проводити оплату, оскільки отримує невелику пенсію. Послуги, які надає позивач, низької якості: у квартирі холодно, з крана тече не гаряча вода, а ледве тепла. Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давнини, який вона просить застосувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання 21.03.2014 року не з'явився, але був присутній у попередніх судових засіданнях та проти задоволення позову заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухав пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Правовідносини по позову регулюються Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Згідно зі ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі разом з нею зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 17-20). Позивач - ТОВ «Краматорськтеплоенерго», обслуговує житловий фонд у якому проживає відповідачі та здійснює поставку теплової енергії по затвердженим виконкомом Краматорської міської ради тарифам. Згідно договорів про відступлення права вимоги, позивачу від ЗАТ «Торговий дім «Мегаресурс» та ТОВ «Енергохолдінг» перейшло право вимоги виконання грошових зобов'язань фізичних осіб-споживачів теплової енергії, за надані послуги теплопостачання за період з 01.07.2003 року по 01.01.2007 року (а.с.9-15). Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 17 і 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідач зобов'язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з довідки по особовому рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я відповідачки [PERSON], за період з 01.07.2003 року по 01.09.2013 року оплата за надані послуги проводилась нерегулярно та не у повному обсязі, заборгованість складає 28334,00 грн. (а.с.4-6, 53-55). Заборгованість за опалення та гаряче водопостачання розрахована відповідно до діючого законодавства на підставі показань приладів обліку (а.с.43-48). При цьому при нарахуванні оплати за надані послуги, були враховані акти, складені представниками теплопостачальної організації, якими зафіксовано, що температура повітря у квартирі відповідачів нижче норми (а.с.26-31,37). Згідно до ст.71 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) - загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. У відповідності до ст.75 ЦК УРСР (в ред.1963р.) - позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.07.2003 року по 01.09.2013 року, тобто, поза межами позовної давнини. Таким чином, суд зобов'язаний застосувати строк позовної давності до вимог, що виникли до 2004 року без заяви сторони, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2003 року по 01.01.2004 року задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст.264 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просила суд застосувати строк позовної давнини. Договір №675 від 15.07.2009 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд не бере до уваги, оскільки даним договором розстрочка була надана на заборгованість станом на 01.12.2012 року у сумі 13151,10 грн., але не зазначено період, за який виникла заборгованість (а.с.42). Таким чином, даний договір не свідчить про визнання відповідачами заборгованості, яка утворилася у спірний період. Доводи представника позивача про те, що відповідачами вчинялися дії, що свідчать про визнання боргу, а саме - проводилися оплати за відсутності нарахувань, суд не бере до уваги. Як вбачається з особового рахунку, суми, які сплачувалися відповідачами, є меншими, ніж щомісячні нарахування, а тому їх сплата не свідчить про визнання відповідачами боргу. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2004 року по 30.11.2010 року включно не підлягають задоволенню, у зв'язку з пропуском позовної давнини. Як вбачається з довідки по особовому рахунку, за період з 01.12.2010 року по 01.09.2013 року, відповідачем оплата за надані послуги проводилася не у повному обсязі, заборгованість за цей період складає 8808,95 грн. (а.с.4-7). Враховуючи викладене, у межах строку позовної давнини, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість у сумі 8808,95 грн., яка утворилася за період з 01.12.2010 року по 01.09.2013 року. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 90,68 грн., у рівних частках - по 22,67 грн. з кожного.

Outcome: partial