Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» (далі - ТОВ «ФК «Преміум Актив») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором №3395310198-119988 від 06.02.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в сумі 135319,00 грн, судові витрати на оплату судового збору в сумі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за допомогою відповідного електронного сервісу між ТОВ «Фінансова компанія Є ГРОШІ» (далі - ТОВ «ФК Є ГРОШІ») та [PERSON] 06.02.2019 року укладено договір №3395310198-119988 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в електронній формі, за умовами якого товариство надало відповідачу шляхом перерахування на картковий рахунок грошові кошти у сумі 10000,00 грн строком на 31 день на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Порядок отримання та надання позики регламентувалося Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які містяться на сайті www.e-groshi.com. 03.06.2019 року між позикодавцем та ТОВ «ФК «Преміум Актив» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0306/1, внаслідок укладення якого відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3395310198-119988 від 06.02.2019 року. Відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 1.3 договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається: 10000,00 грн - заборгованість за кредитом, 6169,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 168750,00 грн - заборгованість по процентах за прострочку, 10000 - заборгованість зі сплати штрафу. Відповідачем було сплачено 100 грн в рахунок заборгованості зі сплати штрафу, тому сума заборгованості складає 194819,00. З підстав лояльності до боржника та з метою спонукання до добровільної сплати заборгованості за договором позивачем зменшено суму нарахованих процентів за неправомірне користування кредитними коштами, у зв`язку з чим сума заборгованості складає 135319,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за кредитом, 6169,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 109250,00 грн - заборгованість по процентах за прострочку, 9900,00 - заборгованість зі сплати штрафу. На підставі наведеного, просить позов задовольнити. ТОВ «ФК «Преміум Актив» не забезпечили явку представника у судове засідання, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою суду від 01.09.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі обставини. 06.02.2019 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір №3395310198-119988 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в електронній формі, відповідно до умов якого (п. п. 1.1, 1.3) позикодавець надає позичальникові грошові кошти в позику в сумі 10000 грн строком на 31 день до 08.03.2019 року зі сплатою відсотків, зазначених у п. 1.5 договору. 03.06.2019 року між позикодавцем ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та ТОВ «ФК «Преміум Актив» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0306/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржником, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Таким чином, внаслідок укладення вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3395310198-119988 від 06.02.2019 року. Як убачається із розрахунку позивача за договором №3395310198-119988 від 06.02.2019 року, станом на 13.11.2019 року сума заборгованості [PERSON] за договором позики становить 135319,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за кредитом, 6169,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 109250,00 грн - заборгованість по процентах за прострочку, 9900,00 - заборгованість зі сплати штрафу. У відповідності до п. п. 3.1, 3.12, 3.16 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах кредиту ТОВ «ФК Є ГРОШІ» з метою отримання кредиту позичальник, ознайомившись з правилами, заповнює заявку на сайті товариства, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Товариство інформує позичальника про прийняте рішення щодо видачі кредиту смс- повідомленням на телефонний номер та електронним листом на електронну пошту позичальника, зазначені у заявці, а також відповідним повідомленням в особистому кабінеті Товариство строком від двох хвилин до 3 банківських днів з моменту укладення електронного договору надає позичальнику кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, вказаний позичальником у заявці. Пунктом 1.5 договору передбачено, що протягом строку позики розмір основних процентів складає: -1,99 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку зазначеного в в п. 1.3 цього договору , що становить 726,35 процентів річних. У разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений п. 1.3 договору, нарахування процентів, встановлених п. 15.1 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів позичальник зобов`язаний сплатити 3% додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. У разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2%. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 5% від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю. Зазначені проценти позивач просить стягнути як такі, що нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 4.3 договору в разі прострочення заборгованості більш ніж 61 днів, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі суми кредиту, визначену відповідно до п. 1.1 договору. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ст. 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У силу ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Положенням ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору регулюється ст. 11 вищевказаного Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено: якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Правила надання грошових коштів у позику є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України укласти договір позики на умовах, що встановлені товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою заявником заявки на сайті товариства за електронною адресою (формується автоматично) на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають Правила (акцепт). Відповідач [PERSON] у порядку, встановленому пунктами 3.1 Правил надання коштів у позику, оформив на сайті ТОВ «ФК Є ГРОШІ» заявку для отримання позики у розмірі 10000 грн шляхом заповнення всіх полів заявки. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до графіку розрахунку за договором позики №3395310198-119988 від 06.02.2019 року, який є невід`ємною частиною договору, сукупна вартість позики складає 16169 грн, з яких: 10000 грн - кредит, 6169 грн - проценти. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Такі проценти є мірою відповідальності боржника за прострочення зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, і можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України (висновок Верховного Суду у справі № 5017/1987/2012 від 5.03.2019 року п.48). На підставі наведеного вище, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості, що включає заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по процентах за користування кредитом, заборгованість по процентах за прострочку, оскільки з боку відповідача мало місце порушення грошового зобов`язання. Однак, суд вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості по процентах за прострочку до розміру боргу по кредиту - 10000 грн і враховує правовий висновок, викладений у постанові від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 (п. 8.38.), згідно якого з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема,зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (постанова у справі № 185/1265/17 від 15 липня 2020 року). Визначаючись із позовною вимогою про стягнення штрафу, суд виходить із такого. Положенням п. 4.3 договору визначено, що в разі прострочення заборгованості більш ніж 61 день, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі суми кредиту, визначеної у п. 1.1 договору. Штраф включає в себе витрати позикодавця на повідомлення різними способами (телефонним дзвінком, смс-повідомленням, надсиланням поштових повідомлень, повідомлень на електронну адресу) позичальника про заборгованість, розшук позичальника для врегулювання у досудовому порядку спору, та інші витрати пов`язані з захистом своїх прав позикодавцем. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Зі змісту п. 4.3 договору вбачається, що до суми штрафу позивач зарахував такі витрати, які не притаманні самому поняттю штрафу як виду відповідальності, а сума штрафу не визначена у відсотковому співвідношенні з сумою позики. До того ж, в порушення ст.ст. 81, 83 ЦПК України, позивачем не надано доказів щодо витрат, наведених у даному пункті договору. З огляду на наведене, суд вважає, що дана вимога до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить висновку, що у даному випадку позов підлягає до часткового задоволення, слід стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26169 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом; 6169 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 10000 грн - заборгованість по процентах за прострочку. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 406,50 грн (26169 х 2102/135319,00), пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial