Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.02.1980 року. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони багато років не підтримують подружніх стосунків. Спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, а тому збереження шлюбу неможливе. Позивач вважає примирення не можливим, оскільки шлюб між сторонами існує лише формально та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.02.1980 року виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 2. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Як встановлено з свідоцтва про шлюб, виданого повторно 21.08.2018 року Камінь-Каширським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, сторони перебувають у шлюбі з 02.02.1980 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 2. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved