Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 1277. Від подружнього життя народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка, звернувшись до суду з цим позовом вказує, що з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинили з липня 2011 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що під час спільного проживання між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, відсутність спільних поглядів на вирішення сімейних питань. Шлюб існує формально. Збереження шлюбу не можливе. Вони втратили взаєморозуміння. Крім того, вказує, що відповідач, батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має можливість матеріально забезпечувати дитину, оскільки працездатний. Вказує, що син проживає з нею, перебуває на її матеріальному утриманні. Самостійно утримувати дитину вона не має можливості, оскільки потребує матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], працюючого вчителем фізики в Стуфчинецькій ЗОШ 1-ІІІ ступенів Хмельницького району Хмельницької області на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач подав суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності. Позов визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки оснований на законі, доведений в суді зібраними документами у справі, визнаний відповідачем. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 1277. Від подружнього життя народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як перевірено судом, сторони шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинили з липня 2011 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що під час спільного проживання між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, відсутність спільних поглядів на вирішення сімейних питань. Шлюб існує формально. Збереження шлюбу не можливе. Вони втратили взаєморозуміння. Збереження шлюбу не можливе, оскільки сторони остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. При таких обставинах, суд вважає, що дана сім'я розпалась остаточно і зберегти її вже не можливо, оскільки сторони самі цього не бажають. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст.55 СК України подружжя зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. Як встановлено судом, збереження шлюбу явно суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, які спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, миритися не бажають. Крім того, відповідач, батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має можливість матеріально забезпечувати дитину, оскільки працездатний. Син проживає з позивачкою, перебуває на її матеріальному утриманні. Самостійно утримувати дитину позивачка не має можливості, оскільки потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, яку погодився надавати відповідач - батько дитини. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд враховує бажання відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню на вищенаведених підставах. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний сплатити судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., та на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі 2 статті 51 Конституції України, ст.ст.18,55,56,110-112, 180,181,182,191 СК України,

Outcome: approved