Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

ТОВ «Мореплавне», звертаючись до суду з позовом до [PERSON] просило суд ухвалити рішення про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 138,7 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176060880000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 182,3 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176110480000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 312,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176479380000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 361,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176597080000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 896,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 175973780000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 365,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176651680000) шляхом визнання права власності на дані приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мореплавне» (місцезнаходження: вул. Сім'ї Хохлових, будинок 8, м. Київ. 04119, ідентифікаційний номер юридичної особи: 33865263); скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 138,7 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176060880000) за [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 182,3 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176110480000) за [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 312,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176479380000) за [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 361,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176597080000) за [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 896,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 175973780000) за [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 365,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 176651680000) за [PERSON]; стягнути з [PERSON] судові витрати. Обгрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на наступне, що з 20.03.2017 року, на підставі укладених з громадянином України [PERSON] договорів купівлі-продажу, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А., зареєстровані в реєстрі за №171, 170, 169, 168, 167, 172, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мореплавне» набуло у власність майно, а саме: приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 138,7 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176060880000); приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок в літері «А», загальною площею 182,3 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176110480000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 312,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 176479380000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 361,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176597080000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 896,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 175973780000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 365,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176651680000), про перехід право власності на приміщення до позивача нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. було здійснено відповідні записи №№34353982, 34354229, 34354421, 34354632, 34354737, 34354847 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 05.04.2018 року. У липні 2018 року, перевіривши відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач з'ясував, що з незалежних від нього причин приміщення №№ 637, 636, 635, 617, 605, 604 вибули з його володіння поза межами його волі, та з 23.03.2018 року право власності на приміщення перереєстроване на невідому особу [PERSON] на підставі незаконно укладеного договору купівлі-продажу від 23.03.2018 року з ТОВ «БК «Атекс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., зареєстрованого в реєстрі за №526. Позивач стверджує, що не є стороною даного договору. Таким чином на момент звернення до суду з позовом приміщення №№ 637, 636, 635, 617, 605, 604 перебувають у володінні та розпорядженні [PERSON]. Позивач вважає, що така реєстрація права власності на приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] порушує його права, як законного власника, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. В обґрунтування необхідності витребування приміщень позивач вказує, що вибуття спірного нерухомого майна з його власності стало можливим в результаті існування підробленої довіреності від 15.08.2016 року на представництво інтересів першого власника спірних приміщень, а саме [PERSON], яку насправді [PERSON] ніколи не підписував. Таким чином позивач вважає, що приміщення №№637, 636, 635, 617, 605, 604 підлягають витребуванню з незаконного володіння [PERSON] та поверненню до власника, якими є позивач, незалежно від добросовісності [PERSON], з підстав п.3 ч.1 ст. 388 ЦК Україна - через їх вибуття з власності поза волею власника. 06 серпня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 06 серпня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про повернення позивачу позову в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Мореплавне» до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Рубін Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атекс» про визнання недійсним правочину. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 02.10.2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, за змістом поданого відзиву просив в позові відмовити в повному обсязі. 22 жовтня 2018 рокуТовариство з обмеженою відповідальністю «Мореплавне», в особі уповноваженого представника - адвоката Столярчук І.В., направили до суду відповідь на відзив на позовну заяву. 06 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.12.2018 року. Представник позивача та третьої особи [PERSON] - адвокат Столярчук І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позов. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила в позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позов. Представник третіх осіб - ТОВ «Рубін Інвест», ТОВ «БК «Атекс», [PERSON] в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені учасниками справи доводи та заперечення щодо підстав позову, суд приходить до наступного. Судом встановлено, 20 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мореплавне» на підставі укладених з громадянином України [PERSON] договорів купівлі-продажу, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А., зареєстровані в реєстрі за №171, 170, 169, 168, 167, 172, набуло у власність приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 138,7 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176060880000); приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок в літері «А», загальною площею 182,3 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176110480000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 312,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 176479380000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 361,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176597080000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 896,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 175973780000); приміщення громадського призначення, вбудоване в житловий будинок в літері «А», загальною площею 365,4 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 176651680000). Право власності на приміщення перейшло до позивача, про що нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. було здійснено відповідні записи №№34353982, 34354229, 34354421, 34354632, 34354737, 34354847 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 05.04.2018 року. Попередній власник (продавець) спірного приміщення [PERSON] придбав вищенаведені обєкти нерухомого майна на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 27.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.І., зареєстрованих в реєстрі за №№522, 521, 524, 525, 526, 527, у громадянина України [PERSON]. На момент укладення між [PERSON] та [PERSON] договорів купівлі-продажу від 27.12.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на приміщення за ТОВ «БК «Атекс» не було, що також підтверджується деталізованою інформаційною довідкою, а єдиним власником приміщень №№637, 636, 635, 617, 605, 604 був зазначений саме [PERSON] (покупець). [PERSON] придбав перелічені приміщення у ТОВ «Кліко Компані» (продавець) на підставі договорів купівлі-продажу від 15.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мелеховою Л.Г, зареєстрованого в реєстрі за №3497, 3498, 3503, 3504, 3505, 3506. На підставі цих договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень за [PERSON] було зареєстровано право власності на приміщення, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2015, індексний номер 49948586, 49948685, 49949206, 49949288, 49949367, 49949447. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.03.2017 №№34353982, 34354229, 34354421, 34354632, 34354737, 34354847, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А., скасовані за результатами розгляду Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації скарги ліквідатора ТОВ «БК «Атекс» про що Міністерством юстиції України видано наказ №1809/5 від 06.06.2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». На підставі наказу №1809/5 від 06.06.2017 року з реєстру були видалені записи про право власності на спірні приміщення за позивачем, а також внесені записи про реєстрацію права власності на приміщення за ТОВ «БК «Атекс». Як роз'яснено у п. 5 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК Украйна. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. Видалення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на спірне приміщення не позбавляє позивача права володіння майном, що передбачене ст. 398 ЦК України та не позбавляє права на захист такого права у порядку, що передбачений ст. 396 ЦК України, в т. ч. шляхом визнання права власності на це майно та витребування його з чужого незаконного володіння іншою особою (п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України). В якості підстави виникнення права власності ТОВ «БК «Атекс» на приміщення в наказі №1809/5 від 06.06.2017 року було зазначено договір про припинення зобов'язань переданням відступного від 31.08.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мельником О.І., зареєстрований в реєстрі за №556. Такий договір був укладений між ТОВ «БК «Атекс» та ТОВ «Рубін Інвест». За умовами цього договору приміщення було передане у власність ТОВ «БК «Атекс» від ТОВ «Рубін Інвест» в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Відповідно до п.1.1.2 Договору відступного спірне приміщення належало ТОВ «Рубін Інвест» на підставі протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року та акту прийому-передачі нерухомого майна б/н від 18.08.2016 року. Також, в договорі про припинення зобов'язання переданням відступного вказано, що ТОВ «Будівельна компанія «Атекс» (кредитор) згоден на передачу йому ТОВ «Рубін Інвест» (боржник) нерухомого майна, яким є спірні приміщення №№637, 636, 635, 617, 605, 604. Відповідно до п.1.12 Договору про припинення зобов'язання переданням відступного, зазначене в п.1.1 цього договору нерухоме майно належить боржникові ТОВ «Рубін Інвест» на підставі протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року, актів прийому-передачі нерухомого майна, № б/н від 18.08.2016 року. Згідно з деталізованою інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у хронологічному порядку ТОВ «Рубін Інвест» набуло право власності на приміщення від [PERSON], який нібито вніс приміщення до статутного капіталу ТОВ «Рубін Інвест». 01 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві з клопотанням надати копії документів із матеріалів кримінального провадження №42016101070000250, яке було задоволено. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження [PERSON] було з'ясовано наступні обставини. Відповідно до протоколу Загальних зборів Засновників ТОВ «Рубін Інвест» від 18.08.2016 року на зборах було прийнято рішення про, зокрема: (1) створення ТОВ «Рубін Інвест»; (2) утворення Статутного капіталу Товариства за рахунок наступного майна, що складає 100% статутного капіталу Товариства на момент його державної реєстрації: - майно учасника [PERSON] - приміщення №№637, 636, 635, 617, 605, 604, що розташовані за адресою: м. Київ, вулиця ТуманянаОванеса, будинок 15а. Проте [PERSON] особисто участі у Загальних зборах Засновників ТОВ «Рубін Інвест» 18.08.2016 року не брав, а нібито діяв через представника - громадянина Республіки Молдова [PERSON], який мав відповідні повноваження на підставі довіреності від 15.08.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованої в реєстрі за №743. Також, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 18.08.2016 року, [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15.08.2016 року діяв [PERSON], передав ТОВ «Рубін-Інвест» в якості внеску до статутного капіталу останнього приміщення №№637, 636, 635, 617, 605, 604, що належали [PERSON] на праві власності. Отже, такі акти від 18.08.2016 року від імені [PERSON] підписав на підставі довіреності від 15.08.2016 року громадянин Республіки Молдова [PERSON]. Проте [PERSON] не підписував довіреності на ім'я громадянина Республіки Молдова [PERSON], яка зареєстрована за №743 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 15.08.2016 року, не наділяв [PERSON] повноваженнями на прийняття рішень від його імені щодо створення Товариства, повноваженнями на представництво своїх інтересів з правом розпорядження належним йому майном (внесення нежитлових приміщень до статутного капіталу, підписання актів приймання-передачі майна), підписання від його імені протоколів загальних зборів учасників товариства, статутних документів та змін до них, відтак не приймав участі у Загальних зборах Засновників ТОВ «Рубін Інвест» 18.08.2016 року та не укладав жодних правочинів, у тому числі й щодо передачі до статутного капіталу ТОВ «Рубін-Інвест» належних йому приміщення №616. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами є, зокрема, висновки експертів. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 1, 2, 3 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з висновком судового експерта [PERSON] від 29.01.2018 р. № 8-4/2472, здійснюючи дослідження належності підпису на довіреності [PERSON], судовий експерт прийшов до однозначного висновку: «підпис від імені [PERSON] на довіреності від 15.08.2016р., що видана [PERSON] РОНКПП [NUMBER] (паспорт [NUMBER], виданий Калінінським РВ у м. Донецьку ГУ ДМС України у Донецькій області 19.12.2012р.),посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., якою уповноважено громадянина Республіки Молдова НіміренкоВалеріу на вчинення юридичних правочинів, в графі «Підпис» поруч із рукописним текстом синього кольору «[PERSON].» посередині аркушу паперу після абзацу «Зміст ст. ст. 245, 247, 249 ЦК України, ст. 172 Податкового кодексу України, ст. ст. 60, 63, 65, 1А Сімейного кодексу нотаріусом мені роз'яснено», виконаний не [PERSON], а іншою особою». Даний висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №8-4/2472 від 29.01.2018 року узгоджується із висновком експертного дослідження №8885, яке проводилось за заявою громадянина [PERSON] про проведення почеркознавчого дослідження від 01.09.2017 року. Відповідно до висновку експертного дослідження №8885 від 01.09.2017 року рукописний запис: «[PERSON], електрографічне зображення якого міститься у графі: «Підпис» в електрофотокопії довіреності від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстрованій за №743, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 15.08.2016 року, виконано не [PERSON], а іншою особою. Як встановлено висновком судового експерта та висновком експертного дослідження, [PERSON] ніколи не підписував довіреність та не уповноважував громадянина Республіки Молдова НіміренкоВалеріу на вчинення будь-яких юридичних правочинів від його імені, в т. ч. не наділяв [PERSON] повноваженнями на прийняття рішень від його імені щодо створення Товариства, повноваженнями на представництво своїх інтересів з правом розпорядження належним йому майном (внесення нежитлових приміщень до статутного капіталу, підписання актів приймання-передачі майна). Враховуючи той факт, що довіреність не містить особистого підпису [PERSON], нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було порушено положення Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII, а саме статтю 45 Закону в частині обов'язку перевірити справжність підпису учасників правочину при його посвідченні, а також статтю 43 Закону, в частині заборони вчиняти нотаріальні дії за відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників, а також без встановлення особи учасника цивільних відносин, який звернувся за вчиненням нотаріальних дій. Таким чином, вибуття майна у володіння відповідача стало можливим у зв'язку з тим, що відбулось підроблення підпису [PERSON] на довіреності від 15.08.2016 року, яка стала підставою для прийняття від його імені рішення про внесення спірного приміщення до статутного капіталу новоствореного ТОВ «Рубін Інвест», яке в подальшому продовжило відчуження приміщення. Укладення договору купівлі-продажу від 23.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., зареєстрованого в реєстрі за №526, не відповідає внутрішній волі позивача та не є результатом його вільного волевиявлення в розумінні статті 203 ЦК України, оскільки жодних вольових дій щодо відчуження спірного приміщення на користь відповідача ні позивач, ні [PERSON] не здійснювали. Свідченням цього є також та обставина, що ні позивач, ні [PERSON] не є сторонами даного договору. З огляду на вищевикладене згідно з нормами статті 388 ЦК України спірне приміщення підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача та поверненню до власника, якими є позивач. Також суд критично оцінює поведінку відповідача щодо придбання спірних приміщень та вважає, що її не можна вважати добросовісною та розумною з огляду на наступне. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об'єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Так, Цивільним Кодексом України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, ст.387 ЦК України власнику надано право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, а відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави. Отже, для застосування приписів ст.387 ЦК України необхідною умовою є доведення позивачем, насамперед, того факту, що позивач є власником майна. Тобто, особа яка звертається до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача. Позов про витребування майна на підставі ст. 387 ЦК України підлягає задоволенню у випадку, якщо у власника майна, що вибуло з його володіння і перебуває у неправомірному володінні іншої особи, залишається право на це майно. До предмету доказування за віндикаційним позовом входить також і встановлення факту наявності спірного майна у незаконному володінні відповідача на час звернення з позовом до суду. Разом з цим, вимога у віндикаційному позові є речово-правовою і може бути подана щодо індивідуально визначеного майна. Крім того, віндикаційний позов може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов'язальних відносин. Матеріально-правова вимога позивача у віндикаційному позові повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, при вирішення даного спору позивачем має бути доведено факт права власності позивача на спірне майно, індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявності майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутності у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК (ч. З п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Необхідно також враховувати і судову практику, яка склалася при вирішенні даної категорії правових спорів, зокрема на рішення Верховного суду України по справі № 6- 327цс15 від 23.12.2015 р., яке передбачає, що виходячи з положень закону право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Як зазначено позивачем, задоволення віндикаційного позову про витребування майна не потребує визнання недійсним правочинів, на підставі яких відбулась реєстрація права власності за [PERSON], а перед цим за ТОВ «БК «Атекс» на спірні приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, в постанові Верховного суду України від 17.12.2014 року у справі № 6-140цс14 викладена позиція про те, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. У разі встановлення що відповідач є добросовісним набувачем суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень. Така сама правова позиція міститься в постанові колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі за № 6-53цс12. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися. Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально- визначеного майна з чужого незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін.). З позицій процесуального права ці та інші обставини становлять предмет доказування. З 17.11.2017 року на спірні приміщення було накладено арешт із забороною відчуження згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі 757/66651/17-к від 08.11.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38201811 від 17.11.2017 14:58:27, обтяжувач: Головне управління Національної поліції у м. Києві. Таким чином, в момент укладення між [PERSON] (Покупець) та ТОВ «БК «Атекс» (Продавець) по Договору купівлі-продажу від 23.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., зареєстрованого в реєстрі за №526, спірні приміщення перебували під арештом і забороною їх відчуження. В свою чергу, відповідач, маючи намір придбати спірні об'єкти нерухомого майна, не з'ясував відповідних обставин і не перевірив докази щодо відсутності арештів та заборони відчуження спірного майна, ці факти належним чином не перевірено нотаріусом при посвідченні договорів про відчуження об'єктів нерухомого майна, незважаючи на пряму норму чинного законодавства, яка зобов'язує нотаріуса перед проведенням нотаріальної дії перевірити наявність заборон та обтяжень щодо майна, яке було предметом правочину. Отже, відповідач міг знати або, виявивши розумну обачність, міг би і мав би знати про те, що приміщення вибули з володіння позивача з порушенням вимог закону. Вказані обставини свідчать про те, що поведінка відповідача щодо придбання спірного приміщення не є добросовісною та розумною. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що спірні приміщення №№637, 636, 635, 617, 605, 604 підлягають витребуванню з незаконного володіння відповідача та поверненню позивачу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мореплавне» до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Рубін Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атекс» про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про право власності на приміщення громадського призначення, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судовихвитрат, суд присуджує стягнути зГавриленка [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мореплавне» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 22490 грн. 05 коп., які сплачено позивачем при звернення з даним позовом до суду. Враховуючи та

Outcome: approved