Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 15 травня 2013 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконував. Станом на 30 квітня 2016 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 14512 гривень 83 копійки, в тому числі: 1133 гривні 75 копійок заборгованість за кредитом, 9411 гривень 80 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 2800 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина), 667 гривень 28 копійок штраф (процентна складова). Користуючись своїм правом на дострокове повернення кредиту, [PERSON] 26 липня 2016 року звернувся до суду з відповідним позовом і просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 30 квітня 2016 року в сумі 14512 гривень 83 копійки та судові витрати у розмірі 1378 гривень. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 37). Відповідач\~\~ по справі\~ [PERSON] у судові засідання, призначені на 09 серпня 2016 року та 25 серпня 2016 року не зявився. Судові повістки повернулись з відміткою, що адресат за вказаною адресою у с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області не проживає (а.с. 49). Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. У судове засідання призначене на 07 вересня 2016 року відповідач викликався через оголошення в газеті «Вінничина» № 68 від 02 вересня 2016 року (а.с. 57). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до задоволення виходячи з наступного: Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 15 травня 2013 року (а.с. 5). Предметом договору є кредит в сумі 1200 гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Невідємною частиною Договору є Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 5). Позичальник зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 26). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку, позичальник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку (зворот а.с. 26). Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодився про що ствердив своїм підписом у заяві (а.с. 5). Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4) доведено, що відповідач позичальник [PERSON], своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості та останнє погашення кредиту здійснив у жовтні 2013 року. Із витягу із Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, слідує, що щомісячний платіж - це сума коштів у розмірі, визначеному у заяві на акцептування умов, розміщених у цьому документі, яку позичальник виплачує Банку щомісяця з метою погашення заборгованості (зворот а.с. 8). Тривалим невиконанням своїх зобовязань [PERSON] порушив умови укладеного із Банком Договору, а, отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 1133 гривні 75 копійок підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. За користування кредитом [PERSON] нараховує позичальнику відсотки у розмірах передбачених «Тарифами Банку» із розрахунку 360 календарних днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою (зворот а.с. 29). Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та /або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит стає простроченим кредитом. У разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів, увесь Кредит вважається простроченим і нарахування з дати перекладу кредиту у статус прострочених Боргових зобовязань проводиться відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 ( п. 2.1.12.6.3. Умов і Правил; зворот а.с. 29). Базова ставка за користування кредитом у місяць, відповідно до умов кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» становить 2,5 % або 30 % у рік (а.с. 6). Відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит та /або Овердрафт стають простроченими кредитами. Розрахунком заборгованості (а.с. 4) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і до 30 квітня 2016 року допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 9411 гривень 80 копійок. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до п. 2.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON] зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При непогашенні кредиту у строк встановлений графіком погашення кредиту, процентів і винагород, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту рахується простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, встановленим у заяві на приєднання до Договору для процентів, з дня винекнення простроченої заборгованості ( п. 1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг). У випадку непогашення вказаного простроченого обовязку на протязі 30 календарних днів всі проплачені після вказаної дати суми являються пенею (зворот а.с. 17). Станом на 30 квітня 2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість за комісією та пенею у розмірі 2800 гривень (а.с. 4). Пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом (667 гривень 28 копійок), з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (зворот а.с. 17). Умовами договору передбачено, що власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобіганню виникненню Овердрафту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON], неналежно виконує свої зобовязання за договором кредиту, не слідкує за витратами по кредитній картці, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 14512 гривень 83 копійки. \~Отже, у разі \~невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку позичальник зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому \~числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити \~винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до [PERSON] є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону. Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем Заяви (а.с. 5) (ст. 627 ЦК України). Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором, не погашає заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України та п. 2.1.1.12.11 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 30), [PERSON] - позивач у справі має право \~в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, \~вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у визначеній банком частині. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 2.1.1.12.5 Умов і Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 29), які є невід'ємною частиною договору, строк повернення кредиту (кредитний ліміт) в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Пунктом 1.1.7.12 Умов і правил визначено, шо договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу строну про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с. 19). У випадку незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання п. 2.1.1.5.4 Умов і правил, зворот а.с. 26). Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 15 травня 2013 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. Відповідач, у свою чергу, не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку та у жовтні 2013 року ще користувався карткою, зокрема здійснював погашення кредиту. За таких обставин, строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 15 травня 2017 року. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1378 гривень судового збору (а.с. 1). Крім того, 26 серпня 2016 року позивач оплатив 300 гривень за розміщення в газеті оголошення про виклик відповідача (а.с. 55, 56, 57). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 1678 гривень (1378 гривень судового збору + 300 гривень витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача).

Outcome: approved