Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 03 липня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З серпня 2018 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, відповідач проживає в іншому місці, покинув сімю, а тому шлюб існує лише формально. Їх спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Таким чином, несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість подальшого проживання однією сім'єю. Збереження шлюбу є безперспективним. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з вищевикладених підстав, просив шлюб між сторонами розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Відзив на позов не подав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: Від позивачки надійшла заява від 25.05.2019, в якій вона позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні та просить розгляд справи №343/119/19 за її позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу провести без її участі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про що свідчать розписки про отримання поштових відправлень. Представник позивачки не заперечив проти заочного розгляду справи. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. За таких обставин, враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду даної справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 03 липня 2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 833, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії 1-НМ № 076452 від 06.11.2009. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.5). Як вбачається зі свідоцтва про народження дитини серії 1-НМ № 179956 від 25.05.2011, у сторін від даного шлюбу народилася дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з довідкою Рахинянської сільської ради Долинського району в Івано-Франківській області №59 від 16.01.2019 дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] (а.с.9). З серпня 2018 року сторони разом не проживають, їхні шлюбні відносини фактично припинені. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: Врахувавши позицію позивачки, висловлену в її письмових заявах та підтриману представником у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберегти сім'ю та наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Малолітня дочка проживає з позивачкою, спору між сторонами з даного приводу не існує. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв'язку з розглядом справи, остання відносить судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved