Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Христина» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за укладеним між сторонами договором про оплатне передання ящика (товару) в розмірі 29906,00 грн. Позовні вимоги у позовній заяві обґрунтовано тим, що відповідно до договору від 13.09.2013 року відповідач фактично отримала продукцію позивача, що підтверджується написаним нею гарантійним листом, однак не сплатила за отриману продукцію кошти в розмірі 29906,00 грн. На підставі такого договору виникло зобов'язання відповідача виконати умови договору по оплаті отриманого товару у розмірі його вартості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що позов є підставним. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про перегляд - реалізації права на справедливий суд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, і що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 13.09.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Христина» передало, а [PERSON] отримала ящик, вартістю 29906,00 грн., про що відповідач зазначила у написаному нею гарантійному листі, в якому також зобов'язалась сплатити повну вартість отриманого за цим договором майна (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, слід вчиняти в письмовій формі. Частиною 1 ст. 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно положень частин 2 та 3 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Виходячи з наведених положень статей 202, 206, 208 та 692 Цивільного кодексу України, суд вважає, що правочин щодо отримання товару між позивачем та відповідачем фактично був укладений за повного виконання позивачем умов договору в момент його вчинення шляхом передання та виконання відповідачем шляхом прийняття продукції із розстроченням платежу, сплата якого прострочена. За таких обставин, враховуючи зазначені докази та норми матеріального права, з огляду на порушення [PERSON] встановлених зобов'язань перед товариством з обмеженою відповідальністю «Христина» щодо оплати товару за вказаним договором від 13.09.2013 року, суд вважає, що позов слід задовольнити, захистивши право продавця на оплату товару шляхом стягнення з покупця-відповідача на користь вартості товару в сумі 29906,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 202, 206, 208, 692 ЦК України,

Outcome: approved