Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

ТОВ «Авентус Україна» 10.03.2021 звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.10.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] було укладено договір № 1401272 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. За умовами кредитного договору товариством надано відповідачу кошти в сумі 9400, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покривання| побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти і користування позикою (п. 1.1., 1.2 Договору). Грошові кошти товариством було перераховано на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] , відкритий в АТ «ПриватБанк», який вказано відповідачем особисто в заяві про отримання кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, підтверджується копією інформаційної довідки платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №4613-ВП від 10.03.2021, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам платіжний провайдер має відповідну ліцензію НБУ на здійснення переказу грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ, відповідно до укладено з товариством договору. Разом з цим, згідно кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а сам строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку кредиту - 1,26 % від суми позики за кожен день користування позикою (459,90 % річних) у межах строку надання позики та стандартну процент ставку - 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). Відповідно до п. 3.2. договору нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2. цього договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів. Пунктом 3.3. договору встановлено умови застосування зниженої процентної ставки - дотримання клієнтом терміну повного повернення позики, зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше трьох календарних днів. Відповідно до пункту 3.4. договору передбачено, що у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2, але за стандартною процентною ставкою. З метою продовженням умов користування кредитом, відповідачем було сплачено платіж у сумі 3553,20 грн., тим сам застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів продовжувало здійснюватися за стандартною процентної ставкою 1,80 %. Пунктом 3.6.2. договору встановлено, що з четвертого дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 дня прострочення. Так, у відповідності до умов Правил, що є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідач акцептував оферту (заповнюючи заявку на сайті товариства, добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо себе, реквізи банківської карти, на рахунок якої бажав отримати кредит та ін.) тим самим підтвердив своє ознайомлення, погодження і зобов`язання неухильно їх дотримуватись. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору та здійснив перерахунок коштів на вказані відповідачем в заявці реквізити банківської карти, однак [PERSON] належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк та на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки. Пунктом 4.4. договору передбачено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 112,80 грн. за кожен день прострочення, починаю з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Пунктом 4.5. визначено, що штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку їх граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% одержавної суми, отже становить 4 700,00 грн. Враховуючи, що відповідачем було прострочено повернення позики, згідно умов договору з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань здійснювалося нарахування штрафів розмірі 112,80 грн. з 23.12.2019 , за кожен день прострочення, однак сукупна сума нарахованих штрафів за прострочення виконання зобов`язань не суперечить та порушує пункт 4.5 Договору. Таким чином, станом на 10.03.2021 утворилася заборгованість у розмірі 33 802,40грн, яка складається із : 9 400, 00 грн. - тіло кредиту, 19 702, 40 грн. - сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом; 4 700 грн - штраф. , які ТОВ «Авентус Україна» , просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою суду від 17.03.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 19.04.2021 до суду надійшов відзив [PERSON] , у якому вона вказала про незгоду з позовними вимогами ТОВ «Авентус Україна», оскільки договір було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, однак вона його не підписувала, що свідчить про порушення порядку укладення договору між сторонами та відсутність письмового договору. Крім того зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» не є фінансовою установою, у нього відсутня ліцензія для надання фінансових послуг. Вважає, що позовна заява не містить пояснень щодо суми заборгованості за договором в частині нарахованих відсотків та на підтвердження видачі та часткового погашення кредиту не надано первинних бухгалтерських документів. Також звертає увагу на те, що розмір відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом , що не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, посилаючись на ч.3 ст. 551 ЦК України просить суд зменшити суму неустойки. 29.04.2021 до суду від ТОВ «Авентус Україна» надійшла відповідь на відзив, у якій товариство вважає відзив [PERSON] необґрунтованим та завідомо безпідставним, що має штучний характер, та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на те, що улкадений електронний договір повністю відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні кредитного договору 20.10.2019 відповідачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення договору, а саме: він самостійно визначив для себе необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з Правилами та умовами кредитного договору, проявив намір вступити в договірні відносини, після узгодження кредиту, строку та умов кредитування, кредитний договір було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором; примірник договору було направлено на електронну пошту відповідача; кошти перераховані на банківську карту АТ КБ «Приватбанк», номер якої особисто зазначила [PERSON] при заповненні заявки на отримання кредиту. Також зазначає, що [PERSON] була ознайомлені із паспортом споживчого кредиту, який містив реальну річну процентну ставку та усі умови кредитування, про що свідчить її підпис у паспорті споживчого кредиту. Щодо несправедливих умов кредитування зазначає, що з 01.03.2020 на виконання вимог чинного законодавства [PERSON] було припинено нарахування неустойки, нараховувалися лише відсотки, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами і не являються компенсацією. Крім того, повідомляє, що [PERSON] є клієнтом товариства з 19.11.2018 та до цього кредитного договору укладала ще п`ять кредитних договорів, які належним чином повністю виконала, що свідчить про ознайомлення з порядком укладення (підписання) та умовами кредитного договору. У відзиві представник ТОВ «Авентус Україна» просить справу розглянути без його участі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що вона за допомогою особистого кабінету на сайті ТОВ «Авентус Україна» оформила кредит, не заперечувала, що вона повністю ознайомилася з умовами кредитування, розміром відсоткової ставки та штрафних санкцій, їх розрахунок вона не заперечує, однак у задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав, зазначених нею у відзиві. Крім того, підтвердила, що вона раніше неодноразово користувалася позиками позивача, тому, як постійний клієнт, зверталася до них з клопотаннями про відстрочення сплати тіла кредиту та процентів. Вважає, що посилання позивача у позовній заяві на те, що він не звертався до суду раніше з таким позовом є таким, що не відповідає дійсності та спростовується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2021 у справі № 761/26734/20, де за її позовом виконавчий напис, вчинений на користь ТОВ «Авентус Україна», визнано таким, що не підлягає виконанню. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що 20.10.2019 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , було укладено договір про надання коштів споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач зобов`язується надати позивачу грошові кошти в загальній сумі 9 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язується повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ними. Сторони погодили, що строк кредиту становить 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4 цього договору. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту: знижена процентна ставка становить 1,26 % в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.2 цього договору. Стандартна процента ставка становить 1,80 % в день від суми позики за кожен день користування позикою. Згідно п. 1.5 позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Зі змісту листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 10.03.2021 №4613-ВП вбачається, що 20.10.2019 на підставі догоовру ПП-200417-1 від 20.04.17 товариством за дорученням ТОВ «Авентус Україна» на картковий рахунок [NUMBER] перераховані грошові кошти у сумі 9 400 грн., код авторизації 566345 (а.с.28). Саме цей картковий рахунок було зазанчено [PERSON] в заявці про отримання кредиту. У розділі 7 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано прізвище, ім`я та по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, та адреса реєстрації відповідачки, а також зазначено, що договір підписано електронним підписом 20.10.2019 09:26:13 (а.с.10). Згідно Додатку № 1 до Договору про надання коштів у позику № 1401272 від 20.10.2019 відповідач зобов`язалася повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти 19.11.2019 у загальній сумі 12 953,20 грн. (а.с.10зв). Як вбачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частивною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За результатами заповнення Реєстраційної форми для реєстрації на сайті відповідача в ІТС-Товариства відображена інформація, яка підтверджує, що саме відповідач [PERSON] вводила вказані дані, оскільки відображена її особиста інформація. З матеріалів справи вбачається, що про ознайомлення з пропозицією (офертою) та готовністю прийняття пропозиції (оферти) відповдачкою свідчить натиснута кнопка у особистому кабінеті «Погоджуюсь», після чого ТОВ «Авентус Україна» було надіслано [PERSON] засобами одноразової ідентифікації у вигляді коду, у момент введення відповідачем одноразового ідентифікатора на сайті товариства цим самим відповідач направила товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором та підписала договір, дія відбулася 20.10.2019 09:26:13. Дані відомості підтверджують, що спірний договір укладено шляхом використання позичальником (відповідачем) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на її мобільний телефон смс-повідомленням. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено обов`язковість договору до виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується у ст.3 ЦК України. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку ( ч.1 ст. 207 ЦК України). За приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, а допустимість електронного документа, як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму ( ст. 8 Закону України « Про електронні документи та електронний документообіг»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 цього Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 вищевказаного закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі Правила) прийняття рішення про укладення Договору між Товариством та Клієнтом відбувається на підставі Заявки встановленої форми, яку заповнює Клієнт після реєстрації на веб-сайті Товариства www.creditplus.ua (далі - Сайт). Для реєстрації на Сайті Клієнт заповнює встановлену Реєстраційну форму. Згідно цих Правил Товариство інформує Клієнта про прийняте рішення щодо видачі кредиту чи відмову у виданні кредиту шляхом: надсилання SMS-повідомлення; надсилання листа на. У даному випадку інформування відбулоася шляхом надсилання електронного листа на e-mail Клієнта (а.с.66). Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки кредитний договір підписаний позивачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». За таких обставин необгрунтованими є твердження [PERSON] про те, що кредитний договір не був нею підписаний. Отже, суд дійшов висновку, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, який оформлений в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6, 207, 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021. Щодо розміру нарахованих відсотків за користуваня позикою суд зазачає, що їх розрахунок не оспрюються відповідачкою, про що нею особисто заявлено у судовому засіданні. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Як визначено пунктом 4.4. договору передбачено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 112,80 грн. за кожен день прострочення, починаю з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Крім того, пунктом 4.5. передбачено, що штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтои зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим Договором. Отже, нарахована сума штрафу у розмірі 4 700,00 грн. Відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та не створює істотний дисбаланс договоріних прв та обов`язків на шкоду позивача, враховуючи що з 01.03.2020 клієнту неустойка взагалі не нараховувалася, а нараховувалися виключно проценти за користування позикою, які за своєю природою є платою за користування коштами. Оскільки пунктом 4.4. договору встановлені гарантії кредитора стосовно належного виконання позичальником своїх зобов`язань, що закріплюються ЦК України, позбавлення позивача в цілому права на забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором є неможливим. Крім того, у разі незгоди з умовами Кредитного договору, відповідач не була позбавлена можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. З паспортом споживчого кредиту, у тому числі графіком платежів, реальною відсотковою ставкою та сукупною вартістю кредиту [PERSON] також була ознайомлена (а.с.68-69). Положення догоовру щодо нарахування неустойки не суперечать нормам чинного законодавства України та погодженні сторонами договору відповідно до ст. 6, 536, 626-628,1046, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору контрагента, платності користування чужими грошовими коштами, правових наслідків порушення зобов`язання. Відповідно, встановлення сторонами в Договорі позики неустойки за порушення строків виконання грошового зобов`язання у вигляді пені за кожен день прострочення від суми заборгованості (п. 4.4. договору) відповідає вимогам законодавства та є результатом вільного волевиявлення сторін правочину, в тому числі відповідача. Доказів нарахування позивачем непропорційно великої суми компенсації, зокрема нарахування пені, у разі невиконання [PERSON] зобов`язань, з порушенням вимог ст.18 ЗУ « Про захист прав споживачів» до суду не надано. Щодо відсутності у ТОВ «Авентус Україна» ліцензії на надання фінансових послуг, суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Авентус-Україна» зареєстрована як фінансова установа відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за № 756 від 28.03.2017 та товариству видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с.4,5). Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача, надані у судовому засіданні, в тій частині, що у провадженні суду вже знаходилася справа щодо договору позики, укладеного між нею та ТОВ «Авентус Україна», рішення у якій Шевченківським районним судом міста Києва від 01.02.2021 ухвалено на її користь, з огляду на те, що предметом розгляду справи № 761/26734/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «Авентус Україна» був виконавчий напис № 1180 від 20.06.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та під час її розгляду судом перевірилися обставини дотримання процедури та порядку вчинення виконавчого нотаріуса, а умови договору позики. На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що відповідачем [PERSON] у судовому засіданні підтверджено факт ознайомлення через особовий кабінет, заведений на веб сторінці позивача, з умовами та правилами кредитування ТОВ «Авентус Україна», зі строком кредитування та розміром відсоткової ставки за користування позикою, порядком застосування підвищеної відсоткової ставки та штрафних санкцій, розрахунок яких не оспорюється, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Авентус Україна» у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір за платіжним дорученням від 05.03.2021 у розмірі 2270 грн (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved