Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,3 кв.м., яка належить іпотекодавцю на підставі договору дарування ААВ №980599, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 18 січня 1997 року, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості, а також стягнення судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 27 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0301/0607/88-285. Відповідно до умов вищезазначеного договору, банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 75 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0301/0607/88-285 від 27 червня 2007 року, між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], було укладено іпотечний договір №0301/0607/88-285-Z-1 від 27 червня 2007 року. Відповідно до умов іпотечного договору, в іпотеку було передано квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,3 кв. м., житловою площею 27,3 кв.м., яка належить іпотекодавцю на підставі договору дарування ААВ №980599, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 18 січня 1997 року. 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору №0301/0607/88-285 від 27 червня 2007 року та іпотечному договору №0301/0607/88- 285-Z-1 від 27 червня 2007 року. В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 27 серпня 2013 року заборгованість [PERSON] становить 80 648,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 644 624,90 гривень. Виходячи з вищевикладеного, позивач просить суд задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідача по справі судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Проти розгляду справи в заочному порядку також не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи викладене у позовній заяві прохання представника позивача про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, 27 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0301/0607/88-285 (а.с. 6-10). Відповідно до умов вищезазначеного договору, банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 75 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту (а.с. 11-13). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином (а.с. 5). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0301/0607/88-285 від 27 червня 2007 року, між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], було укладено іпотечний договір №0301/0607/88-285-Z-1 від 27 червня 2007 року (а.с. ). Відповідно до умов іпотечного договору, в іпотеку було передано квартиру під [ADDRESS], загальною площею 49,3 кв. м., житловою площею 27,3 кв.м., яка належить іпотекодавцю на підставі договору дарування ААВ №980599, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 08 квітня 2011 року вищевказані договори були змінені та доповнені відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №0301/0607/88-285 від 27 червня 2007 року (а.с. 14-15), договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №0301/0607/88-285 від 27 червня 2007 року (а.с. 20-26) та договору про внесення змін та доповнень №1 до договору іпотеки №0301/0607/88-285-Z-1 від 27 червня 2007 року (а.с. 29-30), крім того було змінено і графік погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 16-19). 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до договору факторингу №15 (а.с. 38-41) та договору про відступлення прав за іпотечними договорами (а.с. 42) свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору №0301/0607/88-285 від 27 червня 2007 року та іпотечному договору №0301/0607/88- 285-Z-1 від 27 червня 2007 року, про що було повідомлено відповідача (а.с. 37). В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 27 серпня 2013 року заборгованість [PERSON] становить 80 648,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 644 624,90 гривень, а саме: - заборгованість по основній сумі кредиту - 63 303,33 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 серпня 2013 року складає - 505 983,52 гривень; - заборгованість за процентами - 9090,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 серпня 2013 року складає - 72 663,64 гривень; - нарахована пеня - 8 254,44 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 серпня 2013 року складає - 65 977,74 гривень. 27 серпня 2013 року відповідачу було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних відносин (а.с. 48-51), однак заборгованість погашено не було. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 107 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами. Відповідно до умов ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. відповідач, зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 514 Цивільного Кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, у разі чого він відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про Іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 11 Договору Іпотеки та ст. 33 Закону України «Про Іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, відповідач не виконав свої зобов'язання за договором належним чином, тому, станом на 27 серпня 2013 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» становить 80 648,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 644 624,90 гривень, у зв'язку з чим позивач і просить суд задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3 441,00 гривень, що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved