Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Товариство з\~обмеженою\~відповідальністю\~«ТАДІЙ» (далі:\~Товариство) звернулося\~до суду\~із позовом\~про стягнення\~з відповідача\~ [PERSON] матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В якості третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~на стороні\~відповідача до\~справи залучено приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі: УПСК). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтвердив, дав пояснення, що 22 березня 2018 року о 15 годині відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO», державний номер [NUMBER] по вулиці Болградське шосе, 8а, в місті Ізмаїл Одеської області, перед початком руху не переконався в безпеці руху, в наслідок чого деформував автозаправну колонку, що належить позивачу, чим завдав матеріальні збитки на суму 70406грн. Позивачу відомо, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у третій особи УПСК, але представник позивача пояснив, що вважає, що відповідач своєчасно не повідомив про наявність страхового полісу, не звернувся у встановленому порядку до УПСК, а тому просить стягнути шкоду в сумі 70406грн. з відповідача [PERSON] , а також стягнути з нього судові витрати. Представник відповідача [PERSON] адвокат Янковська О.П. в судовому засіданні пояснила, що відповідач визнає, що він є винним в дорожньо-транспортній пригоді, але вважає, що шкоду має сплатити УПСК, тому що саме УПСК застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «CHEVROLET AVEO», державний номер [NUMBER] . Представник третьої особи - УПСК належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання справи, але в засідання не з`явився, заперечень, заяв про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Тому суд розглядає справу за відсутності представника третьої особи на підставі наданих доказів. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованим і такими, що мають бути задоволеними частково. В судовому засіданні встановлено, що 22 березня 2018 року о 15 годині відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO», державний номер [NUMBER] по вулиці Болградське шосе, 8а, в місті Ізмаїл Одеської області, перед початком руху не переконався в безпеці руху, в наслідок чого деформував автозаправну колонку, що належить позивачу, чим завдав матеріальні збитки. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2018 року відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за даним фактом, тому, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України висновок про винуватість [PERSON] в скоєнні ДТП є обов`язковим для суду та доказуванню іншими доказами не підлягає. Відповідно до\~ст.ст.22,1166\~ЦК України,\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~діями майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала.\~Відповідно до\~ч.1\~ст.1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до\~ч.2\~ст.1187\~ЦК України,\~шкода завдана\~джерелом підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується особою,\~яка володіє\~транспортним засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом,\~використання,\~зберігання або\~утримання якого\~створює підвищену\~небезпеку.\~Відповідно до\~ч.5\~ст.1187\~ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Автомобіль «CHEVROLET AVEO», державний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . На час ДТП автомобілем керував відповідач [PERSON] на законних підставах. Тому відповідач зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду. Але суд враховує також наступне. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст.979,988,990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія. Цивільна відповідальність автомобіля відповідача була застрахована третьою особою - УПСК (а.с.60). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок суду співпадає з висновком Великої Палати Верховного суду, зробленого в Постанові від 4 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, який суд застосовує відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Сума страхової виплати згідно до полісу складає 100000грн., а тому матеріальна шкода має бути відшкодована страховою компанією - УПСК із зменшенням на суму франшизи відповідно до ст.12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка згідно до страхового полісу складає 510грн. Матеріальна шкода завдана позивачу Товариству внаслідок пошкодження паливно роздавальної колонки складає 70406грн., згідно наданих документів: рахунку на оплату № 630 від 05 листопада 2018 року, видаткової накладної № 530 від 05 листопада 2018 року, акту надання послуг № 530 від 05 листопада 2018 року та платіжного доручення № 1710 від 27 листопада 2018 року (а.с.12-15). Саме ці суми є матеріальною шкодою для позивача та повинні бути відшкодовані УПСК за винятком франшизи, франшиза в сумі 510грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача [PERSON] . Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо оспорювання розміру шкоди. Отже з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 510грн. суми матеріальної шкоди на користь позивача [PERSON] . В інший частині вимог Товариства до [PERSON] по стягненню матеріальної шкоди суд відмовляє. Вимог, щодо стягнення матеріальної шкоди із УПСК позивач Товариство не пред`являло, тому суд розглядає справу в межах позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, та відносить до них витрати позивача на оплату судового збору в сумі 1762грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог. Вимоги Товариства складали 70406грн., позов задовольняється в сумі 510грн., що в 138,05 разів менш позовних вимог (70406/510), а тому стягненню підлягають судові витрати в сумі 12грн. 76коп. (1762/138,05).

Outcome: partial