Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] з 31.08.2013 року перебувають у шлюбі, мають від шлюбу дочку [PERSON], [INFO], з 24.10.2013 року через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, не розуміння сутності проблем, які виникають в сімї, не здатність відповідача підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин сторони проживають окремо - позивачка в [ADDRESS], відповідач у м. Херсон, працюючи постійно в управлінні МНС, має постійний дохід, можливість надавати матеріальну допомогу, будь - яких стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, не зважаючи, що за зверненням позивачки [PERSON] 14.02.2014 року Чаплинським районним судом Херсонської області видано судовий наказ у справі № 665/257/14-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки у справі на утримання дочки у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки позивачка не надала виконавчий лист до державної виконавчої служби для примусового стягнення аліментів. Позивачка заявляє, що станом на час розгляду справи щомісячну допомогу по догляду за дитиною не отримує, не маючи довідки про дохід відповідача, тому просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] по 1000 гривень щомісячно посилаючись на те, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, послалась на те, що відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину, які несе лише вона та її батьки, не бере, тому просить суд задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування половини понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, надавши розрахунок вартості придбаних нею товарів за списком, в якому зазначені найменування одежі, продуктів харчування, засобів прання та гігієни на загальну суму 1820 гривень, які позивачка, за її твердженням, витратила на дитину протягом одного місяця Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надавши суду свої письмові заперечення та пояснивши, що він дійсно на теперішній час перебуває у шлюбі з позивачкою, має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю окремо від нього, за зверненням позивачки до суду був виданий судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але позивачка не надала належно оформлений виконавчий лист для примусового стягнення аліментів до виконавчої служби, не зважаючи на її право стягувати аліменти у встановленому судом розмірі. Він працює в державній службі з надзвичайних ситуацій, має середньомісячний дохід 2 -2.2 тис. гривень, допомагає в утриманні своєї хворої матері, тому згоден на сплату аліментів на утримання дитини у законний спосіб. Враховуючи, що позивачка не довела суду підстав для стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини, як передбачено вимогами закону, вчиняючи безпідставні сварки та напругу у стосунках, не надаючи свого номеру банківського рахунку для перерахування грошових коштів навіть у добровільному порядку на утримання дитини, він просить суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог. Заслухавши сторони, представника відповідача за довіреністю, дослідивши надані у справу докази, на підставі яких сторони обґрунтовують свої вимоги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступного: Згідно із вимогами ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). У відповідності з ч. 2 ст. 185 СК України «додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно». У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та надавши суду лише розрахунок вартості придбаних позивачкою товарів за списком, в якому зазначені найменування одежі, продуктів харчування, засобів прання та гігієни на загальну суму 1820 гривень, позивачка не довела суду наявність таких обставин, які пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом чи іншими обставинами, як виключними. Вимоги позивачки свідчать про наявність витрат на утримання дитини, які є побутовими витратами життєдіяльності, на які передбачено стягнення аліментів на неповнолітню дитину з батьків дитини у загальному порядку, в тому числі враховуючи витрати на харчування дитини, придбання одягу, іграшок, обстеження лікарем, тощо. За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини належить відмовити за недоведеністю вимог.

Outcome: dismissed