Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

ТОВ «Будцемрем» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди. В обґрунтування вимог вказує, що між ТзОВ «Будцемрем» та ПАТ «Подільсський цемент» було укладено договір підряду № 21/14-16 авд 26.03.2014 р. Невід»ємною частиною укладеного договору є Положення з охорони праці та техніки безпеки під час виконання робіт підрядником на території ПАТ «Подільський цемент». Відповідно до положення виявлення особи в стані алкогольного сп»ягніння або іншого сп»ягніння вважається порушенням вимог охорони праці замовника. Наслідками таких дій є застосування санкцій. 20.07.2016 р працівниками ПАТ «Подільський цемент» виявлено, що працівниками ТОВ «Будцемрем» [PERSON], [PERSON], [PERSON] були порушені вимоги Положення, а саме знаходження відповідача в стані алкогольного сп»ягніння. Вказані порушення зафіксовані у відповідному акті, [PERSON] не заперечив проти цього. За порушення правил та вимог охорони праці на позивача був накладений штраф в сумі 30\~000 грн згідно вимоги про сплату штрафу. Вважає що вказана сума є прямими збитками колективу підприємства, тому просить стягнути з [PERSON] 10\~000 грн. В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити. В суді відповідач позов не визнав, заперечив проти його задоволення, пояснив, що 20.07.2016 р прийшов на роботу щоб відпроситися, оскільки напередодні вживав спиртні напої. Ніяких збитків підприємству не заподіяв, штраф не є шкодою, яку працівник зобов»язаний відшкодовувати. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 63-к від 29.06.2016 року був прийняти тимчасово на дільницю № 2 слюсарем-ремонтником 4 розряду з 30 червня 2016 року по 30 вересня 2016 р з відрядною оплатою праці. Наказом № 85-к від 08.08.2016 року [PERSON] був звільнений з роботи з 08 серпня 2016 року за п.7 ст. 40 КЗпПУ(за появу на роботі в нетверезому стані). Факт появи [PERSON] на робочому місці зафіксований актом від 20.07.2016 року, протоколом алкотестера « Drager 6820 № ARHK-0506, поясненнями [PERSON], який не заперечив що напередодні вживав алкогольні напої. З витягу з договору № 21/14-16 від 26.03.2014 року, укладеному між ТОВ «Будцемрем» та ПАТ «Подільський цемент» вбачається, що п.2.2 договору передбачено, що будь-яке порушення та/або невиконання обов»язкових вимог з ОП і ТБ є підставою для накладення на підрядника штрафних санкцій та стягнути відповідний штраф в розмірі, передбаченому договором та додатками до нього. З витягу з Додатку № 4 договору № 21/14-16 від 26.03.2014 року вбачається, що за перебування під впливом заборонених речовин (алкоголь, наркотики, токсичне сп»ягніння, сильнодіючі ліки, тощо) накладаються наступні санкції : за 1-й випадок- усунення працівника підрядника, штраф 10\~000 грн; 2-й випадок: підрядній організації забороняється виконання будь-яких робіт для ПАТ «Подільський цемент» протягом 6 місяців, штраф 10\~000 грн. Платіжним дорученням № 411 від 02 серпня 2016 року ТОВ «Будцемрем» перераховано на на рахунок ПАТ «Подільський цемент» 30\~000 грн штрафу згідно вимоги від 29.07.2016 р. Позивач стверджує що ці коті є сплаченим штрафом за порушення [PERSON], [PERSON], [PERSON] правил техніки безпеки а саме поява на робочому місці в нетверезому стані. Ст.130 КзППУ передбачені загальні підстави і умови матеріальної відповідльаності працівників. Ч. 1-4 ст. 130 КЗпПУ передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, у станові, організації внаслдіок порушення покладених на них трудових обов»язків. При покладенні матеріальної відповідльаності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідльаності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями(бездіяльністю) працівника. Ця відповідльаність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності за зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної , адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Згідно п.4 ст. 134 КЗпПУ відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані. Згідно до п.3 Постанови Верховного Суду України N 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками « виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. В п.4. Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками « роз»яснено , що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Згідно ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитккми є: !) втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також виттрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як вбачається з обставин справи, шкода, на наявність якої вказує позивач, виникла внаслідок невиконання договірних зобов»язань між ТОВ «Будцемрем» та ПАТ «Подільський цемент» , відповідач стороною цих договірних відносин не був, сплачені штрафні санкції не є збитками в розумінні ст.. 22 ЦК України.. Згідно ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездітністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачем не зазначено яким особистим немайновим правам підприємства заподіяна шкода, не зазначено і не надано належних та допустимих доказів заподіянні відповідачем шкоди майну підприємства. За таких обставин, суд вважає, що оскільки позивачем та його представником не надано доказів наявності умов, передбачених статтею 130 КЗпП України, зокрема доказів наявності шкоди - позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed