Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (Далі - ТОВ «Укрфінанс») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики на загальну суму 34511,12 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» (далі за текстом ТОВ «Мігфінанс») та ТОВ «Укрфінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 01/08/2015 від 01.08.2015р., відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених зазначеним договором ТОВ «Мігфінанс» відступило ТОВ «Укрфінанс» свої права грошових вимог за договорами, укладених між ТОВ «Мігфінанс» та фізичними особами, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за договором позики № 2014-02-01677 від 26.07.2014р., укладеному між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON]на користь ТОВ «Укрфінанс». ТОВ «Мігфінанс» повністю та в строки виконало свої зобовязання за вищевказаним договором позики, однак відповідач не виконав умови договору позики, так як не здійснював повернення кредиту та не сплачував відсотки за користування коштами, внаслідок чого, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка складає загальну суму по кредиту, відсотках, штрафам, пені 34511,12 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявилася, але надала до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач судове засідання також не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток про виклик до суду, однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки суд також не повідомляв. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON] (а.с. 14-15, 36-37) на підставі анкети-заявки від 26.07.2014р. (а.с. 12, 43) 26 липня 2014 року був укладений договір позики № 2014-02-01677 на підставі якого позивач надав позику у сумі 1600,00 грн. зі сплатою 732 % річних на строк до 09.08.2014р. Згідно зазначеного договору позики Позикодавець зобовязався надати обумовлену договором суму готівковими грошовими коштами та надав її Позичальнику, а Позичальник зобов'язався повернути одержану суму позики та своєчасно сплачувати відсотки за користування нею (а.с. 9-10, 34). Згідно п. 3.1 договору позики Позичальник зобовязується 09.08.2014р. повернути Позикодавцю отриману позику та сплатити Позикодавцю відсотки, за користування позикою 2080,00 грн. Відповідно до п. 7.1 договору позики при прострочені сплати відсотків більше ніж на три дні, Позичальник сплачує Позикодавцю штраф у розмірі 250,00 грн. Згідно п. 7.2 договору позики у разі невиконання Позичальником зобовязань по погашенню позики у терміни, вказані в п. 3.1. цього договору позики, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню з розрахунку 2 % за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. ТОВ «Мігфінанс» виконало свої зобов'язання за договоромпозики, здійснило видачу суми позики, що підтверджується видатковим касовим ордером від 26.07.2014р. (а.с. 11, 35). Як вбачається з розписки від 26.07.2014р. відповідач [PERSON] попереджений, що у випадку несвоєчасного або безпідставного неповернення кредиту позивач має право звернутися до правоохоронних органів про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності (а.с. 13, 44). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, згоди боржника не вимагаються. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про відступлення права вимоги № 01/08/2015 від 01.08.2015р., укладеного між ТОВ «Мігфінанс» та ТОВ «Укрфінанс», Додатку № 1 до договору № 01/08/2015 від 01.08.2015р. реєстру боржників, ТОВ «Укрфінанс» набуло право вимоги за договором позики № 2014-02-01677 від 26.07.2014р., укладеного між ТОВ «Мігфінанс»та [PERSON] (а.с. 17-18, 19-20, 47, 48). Таким чином, з укладанням вищевказаного договору до позивача ТОВ «Укрфінанс» перейшло право вимоги виконання зобов'язання відповідачем за договором позики, укладеним між відповідачем та ТОВ «Мігфінанс». В порушення умов договору позики [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед ТОВ «Укрфінанс» станом на 28.09.2015р., яка згідно розрахунку, наданого позивачем, складається з заборгованості за кредитом, відсотками, пенею, штрафом на загальну суму 34511,12 грн. (а.с. 4-8, 38-42). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ТОВ «Мігфінанс» була надана позика в розмірі та на умовах, передбачених договором позики, однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства та умовам договору позики належним чином свої зобовязання по поверненню чергової частки позики та сплаті відсотків за користування позикою не виконував та не здійснював повернення позики та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені договором позики строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 28.09.2015р. становить 34511,12 грн., у тому числі: заборгованість за основним боргом 1600,00 грн., 2 % за користування грошовими коштами 237 днів 7584,00 грн., 2 % пені за прострочення 25077,12 грн., штраф 250,00 грн. (а.с. 4-8, 38-42). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за договором позики відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором, суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржник не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню позики внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідач має сплатити штрафні санкції за позикою. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Укрфінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики на загальну суму 34511,12 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 514, 516, 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1054, 1077\~ЦК України,

Outcome: approved