Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором позики у розмірі 101 715 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 14.06.2017 між позивачем та [PERSON] укладено договір позики №207173 у електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного договору позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 2\~300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти користування позикою. Відповідач не надав своєчасно фінансовій установі грошові кошти для погашення заборгованості за позикою, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків у відповідача станом на 27.07.2020 виникла заборгованість у розмірі 101\~715 гривень, з яких: 2 300 гривень основний борг; 47\~196 гривень заборгованість по відсоткам; 52 219 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 06.10.2020 відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 09.12.2020 судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» задоволено в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики №207173 від 14.06.2017 у розмірі 101\~715 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102 гривні. Ухвалою суду від 22.02.2021 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 09.12.2020 задоволено; заочне рішення Дергачівського районного суду від 09.12.2020 скасовано; справу призначено до розгляду в спрощеному порядку без виклику сторін. При розгляді\~справи суд\~відмовив у\~прийнятті відзиву\~ [PERSON] \~від 19.10.2020,\~оскільки відповідач\~в порушення\~положень ч.\~4\~ст.\~178\~ЦПК України\~не направив\~копію відзиву\~та доданих\~до нього\~документів позивачу, тим самим позбавив позивача можливості своєчасно ознайомитися з ним та надати відповідь на відзив. На даний час суд приймає відзив [PERSON] виходячи з наступного. Так, [PERSON] було направлено до суду заяву про перегляд заочного рішення від 19.10.2020, в якій він вказав обґрунтовані заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Заяву про перегляд заочного рішення від 19.10.2020 отримано позивачем 16.02.2021, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення. (а.с. 78) За таких обставин, суд вважає, що позивач належним чином ознайомлений з відзивом відповідача. Відповідач у відзиві на позов вказав, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, з наступних підстав. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Він проходив військову службу з 13.02.2017 на підставі контракту, та 19.12.2019 на підставі наказу №275 звільнений у запас. Тому вважає, що позивач незаконно вимагає стягнення заборгованості за відсотками та за простроченими відсотками за цей період. Відповідач зазначає, що згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а отже строк позовної давності за основним боргом позики закінчився 17.06.2020. Також вказує, що положення постанови КМУ №211 від 16.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», які продовжували строки позовної давності на час подання позову припинили свою дію. Враховуючи вищезазначене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. За змістом ст.\~279\~ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Оскільки відповідач\~не звернувся\~до суду\~з клопотанням\~про розгляд\~справи у судовому засіданні, відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Щодо вимоги про стягнення з відповідача основної суми боргу, суд доходить висновку про її задоволення, з наступних підстав. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядження Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики № 207173 в електронній формі. (а.с. 19-23) За умовами п.п. 1.1, 1.3 договору, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2\~300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти користування позикою. Позика надається строком на 3 дні. ТОВ «ВЕЛЛФІН» у порядку встановленому п. 1.4 договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 2\~300 гривень, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016. (а.с.25-27) Відповідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як доведено позивачем та не спростовано відповідачем, [PERSON] не надав своєчасно позивачу ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошові кошти для погашення заборгованості за позикою відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. За таких обставин вимога про стягнення заборгованості за основним боргом є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо аргументів відповідача про безпідставність стягнення з нього відсотків та прострочених відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. З довідки, наданого позивачем вбачається, що станом на 27.07.2020 відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 101\~715 гривень, яка складається з: -2\~300 гривень основний борг; -47\~196 гривень заборгованість по відсоткам; -52\~219 гривень заборгованість за простроченими відсотками. (а.с. 24) Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно копії військового квитка серія [NUMBER] [PERSON] з 13.02.2017 проходив військову службу за контрактом, 19.12.2019 звільнений у запас на підставі наказу №275. (а.с.49) [PERSON] взяв кредит 14.06.2017. Заборгованість згідно вказаної вище довідки нарахована в період з 17.06.2017 по 27.07.2020. Виходячи з вимог ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд приходить висновку, що відсотки в період з 17.06.2017 по 19.12.2019 нараховані незаконно. Позивачем не надано суду детальний розрахунок заборгованості із зазначенням помісячної заборгованості [PERSON] . Враховуючи вищевказане,\~суд відмовляє\~у задоволенні\~вимоги ТОВ\~«ВЕЛЛФІН» про\~стягнення з\~ [PERSON] заборгованості по відсоткам у сумі 47\~196 гривень та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 52 219 гривень. Щодо доводів відповідача про сплив позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, договір позики між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено 14.06.2017 строком на три дні, тобто зобов`язання мало бути виконано 17.06.2017. За загальним правилом строк позовної давності за договором позики мав закінчитися 17.06.2020. Згідно відмітки канцелярії Дергачівського районного суду Харківської області позов ТОВ «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення заборгованості судом отримано 03.08.2020. Постановою Кабінету міністрів України «Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 з 12.03.2020 на всі території України встановлено карантин, який продовжено до цього часу. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~ 258, \~362,\~ 559,\~ 681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» не пропущено строк звернення з даним позовом до суду. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial