Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі позивач, кредитор) звернулось до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] (далі відповідач, позичальник, клієнт) заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 06.12.2013 року в сумі 36764,89 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом\~ 29166,92 грн., суми відсотків за користування кредитом 3505,50 грн., суми комісії 4092,47 грн. та стягнення витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1600,00 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно з умовами договору факторингу № б/н від 22.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі банк) у відповідності ст.ст. 512,514, 1077-1079, 1082,1084 ЦК України відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 06.12.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], за яким відповідач отримав кредит в сумі 32032,42 грн. зі строком повернення до 06.12.2016 року. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, не здійснює погашення кредиту, порушує порядок та строки сплати відсотків за кредитним договором. Тому позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечують стосовно заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та суду пояснив, що дійсно отримав кредит від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», частково сплачував кошти за кредитом, але письмові докази сплати коштів не надав. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами договору факторингу № 22/12/14/1-2 від 22.12.2014 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», назва якого підтверджується свідоцтвом про реєстрацію юридичної особи (а.с. 25) та Статутом (а.с.22, 23), який має право здійснювати діяльність агенств зі стягування платежів і бюро кредитних історій та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (а.с. 24) від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», перейшло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 06.12.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 14-18). Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України , кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № [NUMBER] від 06.12.2013 року. Відповідно до кредитного договору № [NUMBER] від 06.12.2013 року , укладеного між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», банк надав відповідачу кредит в сумі 32032,42 грн. зі строком повернення до 06.12.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних (а.с. 4-7). Частиною 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору , банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору , а позичальник зобовязується повернути кредит , сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі , визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Згідно договору, банк свої зобовязання виконав повністю, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі встановленому договором. У відповідності до п. 1.4.1 умов кредитного договору, позичальник зобовязаний повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання, встановлені кредитним договором не пізніше 06.12.2016 року. Згідно п. 1.5.4 договору, у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів , банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З розрахунку (а.с. 21) вбачається, що відповідач скористався кредитними коштами, але не виконав належним чином зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] від 06.12.2013 року у звязку із чим станом на 24.11.2016 року виникла заборгованість в сумі 36764,89 грн., яка складається з наступного: -\~\~залишок заборгованості за кредитом\~29166,92 грн.; -\~\~сума відсотків за користування кредитом\~3505,50 грн.; -\~ сума комісії 4092,47 грн. Позивачем направлено поштою відповідачу вимогу про дострокове виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором , що стверджується копією повідомлення (а.с. 19), описом вкладення у цінний лист (а.с. 20). Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували виконання зобовязання відповідачем перед позивачем за кредитним договором № [NUMBER] від 06.12.2013 року, що в свою чергу дає підставу вважати, що на день розгляду справи в суді зобовязання відповідача перед позивачем не виконано, а тому продовжують існувати цивільні правовідносини. Згідно ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В ч.1\~ст. 81 ЦПК\~зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що на час розгляду справи в суді сторонами договір № [NUMBER] від 06.12.2013 року не був припинений, відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед позивачем, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає до задоволення та стягненню з відповідача документально підтверджену заборгованість станом на 24.11.2016 року. Позивач, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~на стягнення з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати (а.с.26).

Outcome: approved