Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «АтласджетУкраїна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 4041461 гривні, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 27.06.2016 року між ТОВ «Авіакомпанія «АтласджетУкраїна» та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики №6/16 у простій письмовій формі. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти у розмірі 3344000 гривень, а [PERSON] зобов»язалась повернути позику в повному обсязі в строк до 30 вересня 2016 року. На день подання позову відповідач свої зобов»язання не виконала, а тому станом на 01.03.2017 року сума боргу становить 4041460 гривень, з яких: 3344000 грн. сума основного боргу; 261544,48 грн. інфляційні витрати; 41708 грн. 3% річних та 394208,5 грн. нарахована пеня. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 4041461 гривню, не заперечує проти заочного розгляду справи. В поданих письмових поясненнях представник позивача вказав, що у зв»язку із службовим розслідуванням обставин виникнення необґрунтованої заборгованості загальними зборами учасників ТзОВ «Авіакомпанія «АтласджетУкраїна» 29.10.2016р. було прийнято рішення про відсторонити генерального директора товариства [PERSON] від виконання своїх повноважень, а в подальшому звільнено. За результатами службового розслідування було встановлено факти шахрайства та безпідставного виведення обігових коштів товариства шляхом перерахування на рахунки третіх осіб, зокрема на рахунок відповідача, яка працювала фінансовим директором, на підставі договору № 6/16 від 27.06.2016р., який укладено від імені позивача. Оригінал даного правочину відсутній у позивача, копію даного договору було отримано в ході службового розслідування від ПАТ «ВТБ Банк», яке здійснювало перерахунок коштів відповідачу. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з»явились, хоча повідомлялись про час та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили, поважних причин їх неявки не встановлено, відзиву на позов не подали. В поданих запереченнях відповідач вказує про те, що позивачем надано суду примірник договору позики, зміст якого не відповідає укладеному договору та копія якого не посвідчена належним чином. Термін позики не минув, оскільки згідно наданої відповідачем копії договору безвідсоткової позики № 6/16 від 27.06.2016р. строк повернення позики до 31.12.2017р., сума позики 5233000 грн. Послався на те, що у відповідача наявний оригінал цього договору, який суду не представив. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення, з наступних мотивів. Судом встановлено, що 27 червня 2016 року між ТОВ «Авіакомпанія «АтласджетУкраїна» та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики №6/16. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач отримала у позику від позивача грошові кошти в розмірі 3344000 гривень, а [PERSON] зобов»язалась повернути позику в повному обсязі в строк до 30 вересня 2016 року. Згідно п. 4 договору кошти були перераховані на рахунок позичальника трьома платежами: 29 червня 2016 року 900000,00 гривень, 30 червня 2016 року 300000,00 гривень та 11 липня 2016 року 2144000,00 гривень. Факт перерахування коштів відповідачу на виконання позики стверджується копіями банківських виписок № 1835 від 29.06.2016 року, №1836 від 30.06.2016 року та № 1839 від 11.07.2016 року. Відповідно до п. 5 договору сторони погодили кінцевий строк повернення позики\~30вересня 2016 року. Повернення позики здійснюється у гривні та в тому ж розмірі, в якому позика була отримана, шляхом поповнення поточного рахунку позикодавця. На день подання позову відповідач свої зобов»язання не виконала, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Відповідно до п. 6 договору, за невиконання (неналежне виконання) обов»язків за договором винна сторона відшкодовує збитки, завдані таким невиконання (неналежним виконанням). У разі неповернення позики у строки передбачені п.п.3.1 цього договору позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми до повернення суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1046\~ЦПК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона т(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавець є юридична особа\~незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною\~1 ст.\~1050 ЦК визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625 ЦК. Статтею\~625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Згідно ч.\~1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що сума основного боргу відповідача становить 3344000 грн., то вимоги позивача про повернення 261544 гривні 48 копійок індексу інфляції за час прострочки сплати боргу з 01.07.2016 року по 01.03.2017 року, 41708 гривень 00 копійок трьох відсотків річних за період з 01.07.2016 року по 01.03.2017 року та пені за цей же період в розмірі 394208 гривень 50 копійок підтверджені відповідними розрахунками, є обґрунтованими і не заперечуються відповідачем. Згідно поданих заперечень, відповідач фактично не заперечує факт позики коштів, однак при цьому посилається на існування іншого договору від № 6/16 від 27.06.2016р. в якому вказано суму позики в більшому розмірі - 5233000 грн., а строк її повернення визначено до 31.12.2017р., який закінчився на час ухвалення рішення, тобто позовні вимоги є меншими від даної суми. Згідно ст. 12 ч.1-3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ч.1 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 218 ч.1 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним укладення договору позики між сторонами. Позивач посилається на джерело одержання копії договору позики, який відсутній у позивача внаслідок службових зловживань третьої особи, яка була керівником позивача і є родичем відповідача, а в подальшому за результатами службового розслідування була звільнена з посади на підставі протоколу загальних зборів та наказу генерального директора від 02.12.2016р. № 101-к. Надана суду позивачем копія договору позики завірена печаткою позивача та підписом його керівника. Натомість копія договору надана представником відповідача містить аналогічний номер і дату, завірена лише підписом відповідача, є сумнівної форми і змісту. Посилання представника відповідача на вилучення оригіналу цього договору під час проведення обшуку не підтверджується даними доданого протоколу обшуку. На вимогу суду представник відповідача не представив оригіналу поданої ним копії договору, а тому дану копію договору та подані фотокопії з копій виписок банку суд не вважає допустимими доказами і не бере до уваги, що передбачено, зокрема нормами ст. 84 ч.10 та ст. 95 ч.6 ЦПК України. На підставі викладеного та ст. 12,13 ЦПК України,

Outcome: approved