Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі позовної заяви і на весь час проживання з нею та опікування донькою [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їхня донька [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, тому вона постійно змушена перебувати поруч з донькою, а відтак працевлаштуватися не має можливості. Дитина проживає з нею. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, так як є фізично здоровим, працездатним, періодично їздить на заробітки за кордон, інших утриманців не має. Домовленості про добровільне надання допомоги на її утримання з відповідачем не досягнуто, а тому вона звертається з даним позовом до суду. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2021 року головуючим суддею визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 20/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2021 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.10.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 21/. Розгляд справи по суті відбувся 11.11.2021 без участі сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Ярмощук Н.В. подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.11.1996 у Завадківській сільській раді Калуського району Івано-Франківської області, запис за № 23 /а.с. 5/. Також судом встановлено, що сторони по справі є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 16.06.2015 та серії [NUMBER] від 05.06.2013 /а.с. 6, 39/ [PERSON] , [INFO] , хворіє, має вроджену ваду розвитку центральної нервової ситеми, відтак є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується долученими медичними документами /а.с. 8-13, 41/. Згідно з посвідченням серії [NUMBER] позивачка отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда [PERSON] , 2013 року народження, до 18 років /а.с. 40/. Відповідно до копії будинкової книги [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю у [ADDRESS] /а.с. 14-19/. Відповідно до судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області № 456/4572/21 від 14 вересня 2021 року [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 07.09.2021 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з бажанням позивачки отримувати аліменти на своє утримання, так як проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, на весь час її проживання з такою дитиною та опікування нею. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина з інвалідністю - це особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком у випадку її проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею не залежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини на час проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею суд виходить з положень ст. 88 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», беручи до уваги стан здоров`я дитини та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду; наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд звертає увагу, що у Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи. Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що позивачка має на утриманні двох малолітніх дітей, на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, відтак потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що позивачка не працює, так як здійснює догляд за дітьми, у тому числі дитиною з інвалідністю, а також з врахуванням матеріального становища відповідача, який є особою молодого працездатного віку, сплачує аліменти на утримання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), суд дійшов переконання, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити повністю та стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) з часу подання позовної заяви до суду і на весь час проживання з дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] , та опікування нею. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання слід задовольнити повністю. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 908,00 грн. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved