Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс» про стягнення заборгованості в розмірі 7000,00 грн. за договором позики від 14.08.2015 року. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує, що 14 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова-фірма «Камаз-Транс-Сервіс» та [PERSON] укладено договір позики на суму 7000,00 грн. Вказує, що відповідно до договору позики від 14.08.2015 року у випадку звільнення [PERSON] з ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» він зобов'язаний погасити борг до моменту звільнення. [PERSON] був звільнений з роботи 03.03.2017 року, однак суму позики позикодавцю не повернув. Зважаючи на це, ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» змушене звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовільнити з підстав наведених у позовній заяві. Вказав, що дійсно згідно наказу №16 від 03.03.2017 року, [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін за п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Підставою для звільнення являється заява [PERSON] від 01.03.2017 року. Однак, в порушення п. 5.4. договору позики від 14.08.2015 року відповідач кошти не повернув. Відповідач [PERSON] судові засідання, що призначалися на 14.03.2019 року, 16.04.2019 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Наявні в матеріалах справи заяви від 07.03.2019 року та від 12.04.2019 року суд до уваги не бере, оскільки подані не відповідачем, а його батьком, що не є стороною в справі, а відповідно і не наділений цивільними процесуальними правами та обовязками. Відповідно дост.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 14 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова-фірма «Камаз-Транс-Сервіс» та [PERSON] укладено договір позики на суму 7000,00 грн. Згідно додаткової угоди № 1 від 21.08.2015 року, сторони дійшли згоди викласти п. 3.1 Договору позики від 14.08.2015 року в новій редакції: «Позикодавець зобов'язаний надати позику протягом 30 днів з моменту підписання Договору». Вказаний договір позики вважається укладеним 04 вересня 2015 року, а саме з дати отримання коштів позичальником. Дата отримання коштів зазначена у видатковому касовому ордері № 1126 від 04.09.2015 року. Згідно п. 2.1. договору позики від 08.10.2015 року, сума позики становить 7 000 (сім тисяч) ривень. Підтвердженням отримання Позичальником коштів є підписаний видатковий касовий ордер №1126 від 04.09.2015 року на суму 7 000 (сім тисяч) гривень. Фінансові операції по видачі грошових коштів в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень для [PERSON].В. відображені в бухгалтерському і податковому обліку ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» та підтверджуються оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 301 за вересень 2015 року, карткою рахунку 301 за 04 вересня 2015, записами вчиненими в касовій книзі ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» за період з 15.08.2015 року по 05.10.2015 року. Згідно п. 4.1. Договору позики від 14.08.2015 року термін надання позики визначається з моменту її надання і становить 36 (тридцять шість) місяців. Пунктом 5.4. Договору позики від 14.08.2015 року визначено, що у випадку звільнення [PERSON] з ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» він зобов'язаний погасити борг до моменту звільнення. Згідно наказу № 16 від 03.03.2017 року, [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін за п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Підставою для звільнення являється заява [PERSON] від 01.03.2017 року. В порушення ст. 1046 ЦК України та п. 5.4. договору позики від 14.08.2015 року, [PERSON] не повернуто кошти, отримані як позика. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобов'язання за договором позики, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідач не погашає, тобто в наявності є порушення прав позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду і сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved