Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

ТОВ «ЖЕК «Забота» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу в сумі 3417,40 грн. за період з 01.04.2014 року по 30.04.2017 року в солідарному порядку за послуги з утримання будинку та прибудинкової території . Позивач зазначав, що відповідачі проживають у [ADDRESS]. Вказаний будинок перебуває на балансі підприємства, яке надає мешканцям цього будинку послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Проте, відповідачі не сплачують вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у вказаному розмірі. Посилаючись на викладене, позивач і просив суд про задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про його задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали та просили про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнав у повному обсязі, пославшись на таке. Між позивачем та відповідачами не укладений договір про надання послуг з утримання житлових будинків та прибудинкових територій; у позивача, оскільки він не є учасником правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг, немає права на стягнення боргу; позивач не є належним балансоутримувачем будинку. Порушення норм Закону та відсутність договору позбавляє відповідача та інших споживачів права на одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] також позов не визнала, підтримавши заперечення [PERSON] у повному обсязі. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон). Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону). ТОВ «ЖЕК «Забота» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] та забезпечує утримання вказаного будинку та прибудинкової території згідно договору на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, укладеного між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Департаментом ЖКГ та ТОВ «ЖЕК «Забота» 1 квітня 2011 року, Додаткової угоди від 26 квітня 2012 року та Акту приймання-передачі комунального майна від 1 квітня 2011 року . Отже, позивач у цій справі є належним виконавцем послуг, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону. Згідно зі статтею 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 16 Закону питання надання житлово-комунальних послуг регулюються договором та законодавством. За положеннями статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду відповідач зобов'язаний брати участь у таких витратах, тобто сплатити вартість фактично отриманих послуг. За такого відсутність укладеного сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від виконання такого обов'язку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених закономабо договором. Відповідачі зареєстровані у приватизованій квартирі [ADDRESS] та є її співвласниками, а також на ім'я [PERSON]відкрито особовий рахунок. Згідно наданого розрахунку у зв'язку з несплатою співвласниками квартири [ADDRESS], послуг на утримання будинку та прибудинкової території утворилась заборгованість за період з 1 грудня 2013 року по 30 квітня 2017 року, яка становить 6027,84грн., однак просять стягнути заборгованість за період з 01.04.2014 року по 30.04.2017 року в сумі 3417, 40 грн. Вказана заборгованість розрахована на підставі тарифів, затверджених рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 27 лютого 2009 року №638, яке діяло в період з 01.10.2013 року по 04.05.2014 року, з 05.05.2014 року по 30.04.2015 року за рішенням виконкому Миколаївської ради № 344 від 17.02.2014 року, з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року на підставі рішення № 185; з 01.06.2015 року по 31.03.2016 року на підставі рішення № 339 від 13.05.2015 року; з 01.04.2016 року по 30.04.2017 року на підставі рішення № 122. З урахуванням вище встановленого та вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність покладення на відповідачів обов'язку сплатити заборгованість за отримані послуги, однак, починаючи з01.04.2014 року по 30.04.2017 року. Разом з цим, визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню, суд вважає за необхідним за вказаний період стягнути суму боргу, яка доведена позивачем даними бухгалтерського обліку з врахуванням діючих тарифів у сумі 2 421,82 грн. За такого, сума боргу складає 2 421,82 грн., в цій сумі позов і підлягає задоволенню. При цьому, відповідачі є співвласниками квартири, а тому вони відповідно до вимог ст. 360 ЦК України повинні сплачувати за її утримання по 1\\4 частці комунальних послуг, тому в цій частині позов також підлягає частковому задоволенню, а сума стягненню по 1\\ 4, тобто по 605,45 грн. з кожного із співвласників , а не у солідарному порядку, як просив позивач. Обов'язок доказування і подання доказів покладений на кожну сторону, яка зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 12 ЦПК України). Доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників процесу, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 76 ЦПК України ). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, та суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Отже, доказів неналежного виконання позивачем обов'язків по утриманню будинку та прибудинкових територій відповідачі не надали. Виходячи з вищевикладеного, акт, датований 30.08.2017 року. складений мешканцями квартир 4, 30, 32, 34, 36, 52, 54 про те, що ТОВ «ЖЕК « Забота» не виконує покладених на нього обов'язків Законом України «Про житлово-комунальні послуги» у період з 01.04.2014 року по 30.08.2017 року, не може бути судом взятий до уваги, оскільки складений після пред'явлення позову, не містить конкретних даних (число, суть) неналежного виконання умов договору, та не відповідає вимогам закону, так як складений без присутності посадових осіб відповідних організацій. Окрім того, допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що є мешканцем будинку [ADDRESS], та сплачує ЖЕК «Забота» послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Послуги надаються, однак їх якість не завжди відповідає належному рівню. Інші заперечення відповідача не стосуються предмету позову, та доказування та спростовуються вищевикладеним, а за такого, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 605,45 грн. з кожного (2421,82 грн. :4), а позов частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі по 176,20 грн. з кожного. Посилання на відсутність доказів на підтвердження того, що позивач є балансоутримувачем житлового будинку в якому проживають відповідачі є безпідставні, оскільки спростовуються Актом приймання-передачі комунального майна (житловий фонд) від 1 квітня 2011 року.

Outcome: partial