Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

ТОВ «Кей-Колект» у грудні 2014 року звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11229047000 від 05.10.2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] в розмірі 41854,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку складає 660089,05 грн., стягнення судових витрат. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.04.2015 року задоволено позовні вимоги ТзОВ «Кей-Колект»: вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 41854,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 939635,99 грн., стягнення судових витрат. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.03.2016 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 27.04.2015 року: заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду. 16 травня 2016 року [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до ТзОВ «Кей-Колект», третя особа [PERSON], про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.05.2016 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] та обєднано в одне провадження позовні вимоги за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості справи № 344/19694/14-ц і вимоги справи № 344/6114/16-ц за зустрічним позовом [PERSON] до ТзОВ «Кей-Колект», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В судовому засіданні представник позивача-відповідача підтримав вимоги первісного позову та заперечив проти задоволення зустрічної позовної заяви. Представник відповідача-2 позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову у частині позовних вимог до відповідача 2, а відповідно задовольнити зустрічну позовну заяву, визнавши припиненою поруку. Відповідач 1 - третя особа [PERSON] в судові засідання не зявилявся, про розгляд справи йому було повідомлено, щодо зустрічного позову надіслав письмове заперечення до суду. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором про надання споживчого кредиту № 11229047000 від 05.10.2007 року та додатковою угодою №1 від 21.05.2009 року, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» надало [PERSON] грошову кошти в сумі 29900 доларів США з розрахунку 12,90% річних з кінцевим строком повернення до 04.10.2017 року (а.с.6-17). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання кредитних зобовязань за вказаним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №1/11229047000-П від 05.10.2007 року (а.с.18) . Згідно положень договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених вказаним договором, ПАТ «УкрСиббанк» зобовязується передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а останні в свою чергу прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.29-33). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору, та станом на 01.12.2013 року заборгованість по кредиту становить 41854,61 доларів США грн., а саме: 24847,54 доларів США заборгованість по основній сумі кредиту (строкова - 14412,23 доларів США, прострочена - 10435,31 доларів США), 17007,07 доларів США заборгованість за процентами (строкова - 41,99 доларів США, прострочена - 16965,08 доларів США)(а.с.5, 140-143). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11229047000 від 05.10.2007 року в розмірі 41854 долари США. 61 центи, що в гривневому еквіваленті станом на 27.04.2015 року за курсом НБУ на день винесення рішення складає 1083893 грн. 89 коп. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача 2, як поручителя за кредитними зобовязаннями [PERSON], а також позовних вимог зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне. 05.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № №11229047000 від 05.10.2007 року, яким було доповнено п.5.2 договору (а.с.14, зв), в тому числі збільшення відсоткової ставки. Також 21.05.2009 року було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № №11229047000 від 05.10.2007 року від 05.10.2007 року (щодо зміни схеми погашення кредиту) (а.с.15). За своєю правовою природою порука є зобовязанням, у звязку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобовязання, визначені у гл. 50 розд. 1 кн. 5 ЦК, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, ЦК у ст. 559 передбачає спеціальні підстави припинення поруки. Так, згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється т.ч. у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В даних спірних правовідносинах є факт зміни зобовязання відповідачем, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності останнього. До даного висновку суд прийшов з врахуванням того, що як вже вище зазначалось, до договору поруки не було укладено будь-яких додаткових угод, представником позивача-відповідача не надано доказів укладення додаткових угод із поручителем, а з поданого детального розрахунку заборгованості вбачається, що з 21.05.2009 року позивач почав застосовувати подвійну облікову ставку - 25,8 %. Як розяснено постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.22), відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК. Звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12). Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом та визнати поруку припиненою. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial