Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.04.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 160412-105516, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 1\~000,00 гривень. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, відповідач свої зобовязання за кредитним договором виконала не в повному обсязі, через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань заборгованість за кредитним договором станом на 06.04.2018 року становить у розмірі 15 240,00 гривень, яка складається з суми основного боргу у розмірі 1\~000,00 гривень, відсотків за користування кредитом у розмірі 80,00 гривень та пені у розмірі 14\~160,00 гривень. На підстав чого, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 160412-105516 від 12.04.2016 року у розмірі 14\~160,00 гривень та судові витрати у розмірі 1 762,00 гривень. Ухвалою судді від 02.05.2018 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів\~справи встановлено,\~що 12.04.2016\~року між\~[PERSON] та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» був укладений кредитний договір № 160412-105516, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1\~000,00 гривень, та сплатою відсотків в розмірі 260,00 гривень за кожен день користування кредитом (730 % річних), строком на 16 днів до 27.04.2016 року. Вказаний кредитний договір є договором приєднання і складається із заяви-анкети для отримання кредиту і Умов надання та обслуговування кредитів, затверджених наказом директора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» № 51 від 11.10.2014 року. Відповідач, подавши Заяву-анкету, яка відповідно до п. 1.7, 2.1 Умов є пропозицією (офертою) клієнта про укладання договору і, яка була акцептована позивачем, шляхом видачі грошових коштів, прийняв на себе зобовязання за кредитним договором. Факт надання позивачем відповідачу коштів в сумі 1\~000,00 гривень підтверджується видатковим касовим ордером від 12.04.2016 року. Згідно з п. 1.5 Умов, датою повернення кредиту є дата, в яку клієнт зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом шляхом внесення відповідної суми коштів до каси товариства. Пунктом 2.3.1 Умов визначено, що клієнт має право звернутись до товариства з пропозицією (офертою) про продовження строку користування кредитом не пізніше дати повернення кредиту. Умовою акцепту товариством пропозиції (оферти) клієнта про продовження строку користування кредитом є погашення клієнтом процентів за користування кредитом, нарахованих на дату повернення кредиту, способом, зазначеним в п. 3.1.1.2 цих Умов. Погашення заборгованості здійснюється в дату повернення кредиту єдиним платежем. При цьому, такий платіж складається з суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом (п. 3.1.1.2 Умов). Відповідно до п. 3.2 Умов, при внесенні суми, що є недостатньою для погашення кредиту повністю, кошти зараховуються в наступному порядку: сума неустойки, проценти за кредитом, сума кредиту. Згідно з п. 4.3 Умов, за порушення строків повернення кредиту, Клієнт зобовязаний сплачувати Товариству неустойку у вигляді пені у відсотках від суми кредиту, у розмірі, що вказана в Заяві-анкеті за кожен день прострочення або неналежного платежу за кредитним договором у розмірі та порядку, зазначеному в п. 4.4 Умов. Відповідно до п. 4.4 та п. 4.5 Умов, при виникненні заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 2,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на пятнадцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 4,02 %, на тридцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати товариству пеню у розмірі 6,67 %. Клієнт погоджується із тим, що при порушенні терміну сплати процентів за користування кредитом його заборгованість за кредитом збільшується на неоплачену суму. Подальше нарахування відсотків штрафних санкцій розраховується з урахуванням збільшеної суми заборгованості за кредитом. Разом з тим, в порушення договірних умов, відповідач, станом на 06.04.2018 року не виконав свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1\~000,00 грн., а також щодо сплати процентів за користування кредитом Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 160412-105516 від 12.04.2016 року, відповідач 28.04.2016 року, відповідно до п. 2.3. Договору, сплатив частково відсотки за користування кредитом в сумі 240,00 гривень та відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 20,00 гривень. Таким чином, станом на 06.04.2018 року заборгованість за договором становить у розмірі 15 240,00 гривень, яка складається з суми основного боргу у розмірі 1\~000,00 гривень, відсотків за користування кредитом у розмірі 80,00 гривень та пені у розмірі 14\~160,00 гривень. Розрахунок заборгованості за\~кредитним договором є повним, чітким, обєктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору, ним підтверджено факт порушення відповідачем умов кредитного договору та невиконання зобовязань, що випливають з нього. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Доказів про погашення суми боргу, на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На час розгляду справи договір № 160412-105516\~від 12.04.2016\~року недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546\~ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання за кредитним договором № 160412-105516 від 12.04.2016 року належним чином не виконав, заборгованість за борговими зобовязаннями у визначений договором строк не сплатив, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові\~витрати у\~розмірі 1\~779,62\~гривень,\~які складаються\~ зі\~сплати судового\~збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп. та необхідних для розгляду справи (поштові витрати) у розмірі 17,62 гривень, що документально підтверджені.

Outcome: approved