Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Територіальний центр соціального обслуговування населення (надання соціальних послуг) Черкаського району звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.11.2014 року був укладений договір про надання послуг між позивачем та відповідачем. Відповідно до умов якого відповідача було прийнято на платне утримання і зараховано в стаціонарне відділення с. Лозівок. В порядку та на умовах Договору позивачем добросовісно, належним чином і в повному обсязі виконувались зобов'язання по виконанню всіх робіт, пов'язаних з утриманням та доглядом за відповідачем. Оплата за надання послуг складає 1460,00 грн. та проводиться відповідачем щомісячно шляхом 100% передоплати коштів на рахунок позивача.Додатковою угодою від 12.01.2016 року до Договору про надання послуг від 10.11.2014 року розмір оплати за надання послуг був змінений, сторонами було погоджено, що з 01.02.2016 року складає 2600,00 грн.В свою чергу, відповідач свої зобов'язання по оплаті послуг виконав не в повному обсязі, чим порушив договірні умови та ст.ст. 525, 526 ЦК України та внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 7020,09 грн.Територіальний центр неодноразово усно та письмово звертався до Відповідача з пропозиціями погасити заборгованість, проте, відповідач так і не виконав зобов'язання та не здійснив погашення заборгованості, внаслідок чого, його було відраховано із стаціонарного відділення с. Лозівок. Представник позивача Стецун І.В. в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, в зв'язку з частковим погашенням боргу відповідачем просила стягнути з відповідача залишок боргу 270 гривень та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно чинного законодавства, що підтверджується наявними в справі доказами. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: Між Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Черкаського району та [PERSON] укладено Договір про надання послуг від 10 листопада 2014 року. Відповідно до наказу про взяття [PERSON] на утримання в стаціонарне відділення (с.Лозівок) на платній основі від 10.11.2014 року №06-03 позивачем було прийнято відповідача на платне утримання і зараховано в стаціонарне відділення с.Лозівок. Згідно пунктів 3.6, 3.7 Договору оплата за надання послуг складає 1460,00 грн. та проводиться відповідачем щомісячно шляхом 100% передоплати коштів на рахунок позивача. Додатковою угодою від 12.01.2016 року до Договору про надання послуг від 10.11.2014 року розмір оплати за надання послуг був змінений, сторонами було погоджено, що з 01.02.2016 року складає 2600,00 грн. Відповідач свої зобов'язання по оплаті послуг виконав не в повному обсязі, чим порушив договірні умови, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 7020,09 грн. Відповідно до повідомлення від 30.03.2016 року №13 позивач звертався до відповідача з пропозицією погасити заборгованість. Відповідно до наказу від 12.04.2016 року №51-03, [PERSON], в зв'язку з невиконанням зобов'язання було відраховано із стаціонарного відділення с. Лозівок. Згідно п.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору, одностороння відмова від узятих на себе зобов'язань за загальним правилом не допускається. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки позивач зобов'язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в зв'язку з порушеннями зобов'язання за кредитними договорами відповідач має заборгованість. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved