Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Житло-Сервіс») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та послуги з утримання паркінгу в розмірі 41 604,80 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ТОВ «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надавало власникам житлових та нежитлових приміщень будинку послуги з утримання будинку та прибудинкової території, утримання паркінгу, комунальні послуги та забезпечувало належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового та нежитлового фонду. З метою надання комунальних послуг, позивачем було укладено договори з підрядними організаціями: ПАТ «Київенерго`на постачання електричної енергії; ТОВ «Спецкомунтехніка» на вивезення твердих побутових відходів; ПрАТ «ОТІС» на технічне обслуговування ліфтів; ТОВ «НВСП «Гама-Інтертех» на технічне обслуговування систем пожежної автоматики та димовидалення. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Пунктом 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.Відповідач не здійснює оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території, чим порушує вимоги п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року. За період з 01.06.2015 року по 31.05.2018 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 41 604,80 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання паркінгу та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно ч. 8ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку із чим суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані учасниками справи документи та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що відповідно до Акту приймання-передачі житлових будинків від 01.10.2013 року, ТОВ «Житло-Буд» передало, а ТОВ «Житло-Сервіс» прийняло експлуатаційно-технічне обслуговування житловий будинок з інженерно-технічними системами та мережами за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.12.2012 року. 26.12.2012 року між ТОВ «Житло-Сервіс» (Виконавець) та [PERSON] (Споживач) було укладено Договір № Щ-36В/182ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. У пунктах 2.1, 2.2, 2.3 Договору № Щ-36В/182-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі. Відповідно до п. 3.2.1 Договору № Щ-36В/182-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. 11.12.2014 року між ТОВ «Житло-Сервіс»(Підприємство) та [PERSON] (Власник місця) було укладено Договір № Щ36В-2 про участь у витратах на утримання паркінгу, відповідно до п. 1.2 якого Власник місця використовує для розміщення транспортного засобу місце № 2 у паркінгу за адресою: [ADDRESS] Вта оплачує підприємству на умовах цього договору витрати, які пов`язані з виконанням робіт (послуг) за цим договором по утриманню даного паркінгу. Згідно п. 2.2.3 Договору № Щ36В-2 про участь у витратах на утримання паркінгу, Власник місця зобов`язується своєчасно вносити плату за цим Договором. У п. 4.1 Договору № Щ36В-2 про участь у витратах на утримання паркінгу сторони погодили, що розмір місячної плати за Договором становить 185,00 грн. з ПДВ та сплачується Власником місця кожного поточного місяця на розрахунковий рахунок КП ГІОЦ по платіжних документах, наданих Підприємством. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що була чинною на момент укладення Договору № Щ-36В/182-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Як встановлено статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговуваннявнутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч. 1 ст. 1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як визначено у ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підтвердження факту надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій позивачем було подано договори із безпосередніми виконавцями послуг та акти виконаних робіт (наданих послуг). Отже, відповідач зобов`язаний на виконання умов укладених з ТОВ «Житло-Сервіс» договорів сплачувати належним чином надані позивачем послуги. Проте, [PERSON] в порушення умов Договору № Щ-36В/182-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Договору № Щ36В-2 про участь у витратах на утримання паркінгу, надані позивачем послуги не оплатив. За період з 01.06.2015 року по 31.05.2018 року у нього утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послугив розмірі 41 604,80 грн., яка складається із заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 24 473,68 грн.; за централізоване опалення в розмірі 10 387,31 грн.;за електроенергію в розмірі 428,07 грн. та за утримання паркінгу в розмірі 6 315,74 грн. У статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як визначено у ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження оплати наданих ТОВ «Житло-Сервіс» послуг. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову на - на відповідача. Так, згідно платіжного доручення від 23.06.2018 року № 83, позивачем було сплачено при звернені до суду судовий збір у розмірі 1 762,0 грн. Належних доказів на підтвердження понесення інших судових витрат учасники справи не надали, відтак, такі витрати компенсації не підлягають. Оскільки суд задовольняє позов, то судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved