Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2016 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що відразу після одруження почав їй зраджувати з іншими жінками, на її зауваження погрожував фізичною розправою. Більше року сторони не проживають однією сім'єю. Особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, що суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки він існує лише формально. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю і просить справу розглядати у його відсутності. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2016 року (а.с.3). Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до положень ст.160 СК України та враховуючи те, що на час розгляду справи спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу сина [PERSON] залишити проживати з позивачем. В позовній заяві [PERSON] ставить дві вимоги немайнового характеру, а саме про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини, а до заяви додана нею квитанція про сплату судового збору лише в сумі 704,8 грн.. Проте відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Тому судовий збір в розмірі 704,8 грн. за вимогою щодо встановлення місця проживання дитини необхідно стягнути з відповідача. Враховуючи, що відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, судові витрати необхідно розділити між сторонами у відповідності до ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved