Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить звільнити з-під арешту транспортний засіб марки КІА, модель СЕRАТО 2.0 АТ, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ легковий седан - В, державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , накладеного постановами: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №290, виданої 22.07.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, а також про арешт майна, накладеного відділом державної виконавчої служби, вхідний номер документа 13826347902 від 18.12.2019. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору факторингу товариство набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №11150717000 від 03.05.2007 та заставленим нею для забезпечення виконання кредиту рухомим майном - транспортним засобом марки КІА, модель СЕRАТО 2.0 АТ, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ легковий седан - В, державний номер [NUMBER] . На даний час заборгованість за кредитним договором не погашена. Проте отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна ТОВ «Вердикт Капітал» не має можливості у зв`язку з тим, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №290 (ВП №46548536), виданої 22.07.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, накладено арешт на належне [PERSON] майно, в тому числі і на переданий в заставу автомобіль. Крім того, згідно з повідомленням Територіального сервісного центру №0546 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області на заставний автомобіль накладено арешт відділом державної виконавчої служби, вхідний номер документа 13826347902 від 18.12.2019. Зазначений арешт позбавляє позивача можливості захистити порушені права, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, а тому ним порушується право позивача в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позов визнає та просила розгляд справи провести без її участі. Представник третьої особи Лисюк А.І. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій щодо вирішення спору покладається на розсуд суду та просила розгляд справи провести без її участі. Відповідно до\~ухвали суду\~від 06.10.2021\~уприйнятті визнання позову [PERSON] у цивільній справі за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал»\~до [PERSON] ,\~третя особа\~без самостійних\~вимог -\~Козятинський міськрайонний\~відділ державної\~виконавчої служби\~Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький),\~про звільнення\~майна з-під\~арешту відмовлено. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 03.05.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11150717000 (а.с.7-10). Відповідно до умов договору АКІБ «УкрСиббанк» надав відповідачу кредит в сумі 20396 доларів США, а відповідач у забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань за договором передала у заставу банку транспортний засіб марки КІА, модель СЕRАТО 2.0 АТ, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ легковий седан - В, номери агрегатів (шасі [NUMBER] , двигун [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ). Заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.06.2009 у справі №2-2422 задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» та стягнуто на його користь солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за вказаним вище кредитним договором в розмірі 134178,28 грн. (а.с.11-12). 08.12.11 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11150717000 (а.с.21). 09.11.18 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №952/К, згідно умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило позивачу право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором (а.с.22-23). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.19 здійснено заміну стягувача при виконанні заочного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 18.06.2009 , ухваленого у цивільній справі №2-2422/09, на ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка була чинна на час спірних правовідносин) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 54 «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленного майна. Аналогічні положення закріплені в статті 18, розділі VII, статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом частин першої, третьої, сьомої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (пункт 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Як встановлено судом, позивачем в обгрунтування заявлених вимог до позовної заяви долучено лише повідомлення Територіального сервісного центру №0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області про те, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів на заставний автомобіль накладено обмеження, а саме розшук, затримання відділом ДВС Козятинського районного управління юстиції у Вінницькій області, дата постанови 22.07.2015, номер вхідного листа 290; арешт та/або заборона на відчуження ДВС, номер вихідного листа та дата провадження не зазначені, однак самої постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №290 (ВП №46548536), виданої 22.07.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, а також постанови відділу державної виконавчої служби, вхідний номер документа 13826347902 від 18.12.2019, про скасування яких просить позивач, суду не надано. Відповідно положень глави 5 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та іншихобставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведені вище обставни, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed