Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

ТОВ «Аргамак» звернулось до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 368,9 кв.м за адресою: [ADDRESS], укладений 07.02.2012р. між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, обґрунтував їх тим, що позивач є належним власником спірного приміщення , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно , виданого 26.06.2014року. ( а.с.9). в зв»язку з тим, що відповідач звернувся в суд з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, тому це є прямим підтвердженням того, що він не визнає та оспорює їх право власності на спірне приміщення, тому звернулись в суд з даним позовом, та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно за останнім відомим місцем реєстрації, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позову з тих підстав, що листом БТІ від 31.03.2014р.на адресу Прокуратури м.Києва, підтверджується, що на підставі рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09.03.2010р. проведена реєстрація права власності на будівлю (літ.К) пл.368,90 кв.м. за адресою [ADDRESS] на ім»я [PERSON] ( а.с.7). Крім того вважає, що представником позивача не доведено, що є рішення Подільського районного суду м.Києва про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки це рішення ще не набрало законної сили, справа знаходиться в Апеляційному суді м.Києва. Також пояснив, що право власності позивача вони не оскаржують. Зазначив, що визнаючи цей договір купівлі-продажу від 07.02.2012р.недійсним, позивач також позбавляється права на це майно, оскільки він останнім набув право власності від осіб, які після [PERSON] один за одним відчужували спірне приміщення. [PERSON] збудував це майно і в подальшому декілька разів це майно було відчужено. 3-тя особа приватний нотаріус КМНО про день та час розгляду справи повідомлялась належно, просила розглядати справу за її відсутності. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Згідно ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що право продажу спірної нежитлової будівлі належить позивачу, і ніколи не належало [PERSON], тому що він не був власником цього приміщення. Ці доводи представника позивача підтверджуються наданою на запит суду належно завіреною копією рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09.03.2010р. ( а.с.86-87 ) З тексту даного рішення вбачається, що зустрічний позов [PERSON] задоволено т визнано за ним право власності на приміщення за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 06.03.2012р в цій частині рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] в задоволенні зустрічного позову (а.с.88). Тобто суд приходить до висновку, що не на підставі цього рішення, копія якого на запит суду надана Святошиським районним судом м.Києва, зареєстровано право власності за [PERSON] в Київському МБТІ. Отже, в цій частині вимоги позивача перевірені судом шляхом витребовування належно завіреної копії рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09.03.2010р. за №2-1527 та рішення Апеляційного суду м.Києва від 06.03.2012р. №22-643, та доведені суду. Тобто, предметом дослідження в судових засіданнях було приміщення під літ. «Ж» , а не під літ. «К» по [ADDRESS]. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] не мав права розпоряджатися спірним майном. Відповідно договір купівлі-продажу від 07.02.2012р., яким [PERSON] придбав це приміщення, є недійсним. А тому в цій частині позов обґрунтований. Представником відповідача зазначалось в судовому засіданні, що [PERSON]збудував це майно і в подальшому декілька разів це майно було відчужено. З його пояснень слід розуміти, що саме про спірне майно ( нежиле приміщення під літ. «К») йде мова і [PERSON] вважає себе власником, посилаючись на рішення Святошинського районного суду від 09.03.2010р. Але доводи представника відповідача спростовуються рішенням Апеляційного суду м.Києва від 06.03.2012р., яким скасовано рішення Святошинського райсуду з тих підстав, що ця будівля є самочинне будівництво, і згідно ст.ст. 331, 376 ЦК України [PERSON] не набув права власності на неї. Посилання представника відповідача на те, що визнанням недійсним договору купівлі-продажу від 07.02.2012р. в подальшому порушуються і права самого позивача суд не може прийняти до уваги, оскільки це право особи звернутись до суду за захистом своїх прав, тим більше, він наполягає на задоволенні цих вимог. Відповідно до ст.ст.330, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це право, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього. Отже, позивач набув право власності на спірне майно, і вимогами [PERSON] про витребування цього майна порушується право власності позивача. Що стосується вимог про скасування держаної реєстрації права власності на спірне приміщення за [PERSON] Як вбачається з повідомлення Київського МБТІ від 31.03.2014р., право власності за [PERSON] було зареєстровано на підставі рішення Святиошиснького райсуду від 09.03.2010р. Підстав робити висновок щодо підробки документа у суда немає, оскільки це відноситься до компетенції правоохоронних органів, рішення якого з цього приводу сторонами суду не надано. Разом з тим, навіть якщо б представник відповідача надав належно завірену копію рішення Святошинського районного суду від 09.03.2010р., на яке йде посилання в листі Київського МБТІ, то суд приймає до уваги той факт, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 06.03.2012р. рішення Світошитнського райсуду було скасовано і [PERSON] взагалі відмовлено у задоволенні вимог про право власності повністю. Інших будь-яких доказів щодо існування інших рішень судів про визнання права власності на спірне приміщення літ «К» за [PERSON] або рішень правоохоронних органів суду не надано. Тому на підставі наявних доказів суд робить висновок, що реєстрація проведена не на підставі того рішення, копія якого належно завіреним чином надана на запит суду Святошиським районним судом м.Києва. Разом з тим, сторони мають право звернення до суду з інших підстав. Що стосується вимог про визнання права власності , повторно визнавати право власності на нежилу будівлю літера «К» по [ADDRESS] немає підстав, оскільки позивач є власником цього приміщення ( літера К), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно ( а.с.9), і воно не скасовано.

Outcome: partial