Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-104/084/2007. Згідно з кредитним договором, Банк надав відповідачу кредит в сумі 67915,00 USD. 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст.512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. Згідно з даним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. Відповідач, в свою чергу, зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (зокрема, в п.1.6 кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема, в п.п.1.4., 1.5 кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.1.5.1, з підпунктами, частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору). В порушення зазначених умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Зобов'язання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 08.08.2012 року заборгованість відповідача по тілу кредиту за кредитним договором складає 39991,51 доларів США. Згідно з п.1.4 частини 2 кредитного договору за користування кредитом відповідач зобов'язана сплатити Банку відповідну плату. У відповідності до п.3 частини 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка у розмірі фіксований відсоток + FIDR річних. Станом на 08.08.2012 року загальна заборгованість відповідача по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 20208,27 доларів США. Відсотки за кредитом нараховуються щодня. Згідно з п.4.1.1. ст.4 частини 2 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позичальник зобов'язана сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту відповідачу нарахована пеня в розмірі 1135577,34 грн. Відповідно до пункту 1.9. кредитного договору, ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором в сумі 39 991,51 дол. США, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам в сумі 20 208,27 дол. США, пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 1 135 577,34 грн., судові витрати (а.с.2-4). Заочним рішенням Торезького міського суду від 24.07.2013 року за даним позовом по справі №247/2657/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №МL-104/084/2007 від 14 вересня 2007 року станом на 08.08.2012 року: заборгованість по тілу кредиту - 39991,51 доларів США, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам в сумі 20208,27 доларів США; всього 60199,78 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 1135577 грн. 34 коп., витрати зі сплати судового збору у сумі 3441 грн., судові витрати у сумі 3441 грн. (а.с.97-101). Ухвалою Торезького міського суду від 07.11.2013 року вказане заочне рішення скасовано, справа призначена до розгляду у загальному порядку (а.с.126-128). Представник позивача - Носач Т.О., в судовому засіданні позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, підтримала у повному обсязі. Пояснила, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є фінансовою установою, має свідоцтво № ФК 241, у додатку до якого вказані види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства, а саме: надання факторингу. Даний вид діяльності закріплений у статуті ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 12 листопада 2010 року відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало права вимоги на кредитний портфель відповідно до додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, про що був підписаний акт приймання-передачі, тобто між банком та позивачем був укладений договір переуступки боргу за кредитним договором № ML-104/084/2007 від 14.09.2007 року, який укладався між банком та [PERSON] ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є банківською установою та не здійснює валютні операції. Між позивачем та банком укладений договір комісії від 12.11.2010 року, відповідно до якого банк приймає платежі за кредитними договорами від боржників/поручителів у національній та іноземній валюті. У випадку отримання платежів у іноземній валюті банк повинен конвертувати кошти в іноземній валюті в українські гривні та перераховувати їх на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Діюче законодавство не передбачає ліцензування діяльності, пов'язаної з наданням послуг факторингу. Пеня відповідачу нарахована відповідно до умов кредитного договору, в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. З даним договором відповідач був ознайомлений. Вважає, що позивачем надані всі документи, які підтверджують заборгованість відповідача, строк позовної давності при зверненні з даним позовом не пропущено, оскільки строк остаточного повернення кредиту наступає 14.09.2032 року, вимоги позивача обґрунтовані, тому просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала повноваження представляти її інтереси представнику за довіреністю. Представник відповідача - [PERSON], в судову засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано первинних документів у підтвердження заборгованості [PERSON] за кредитним договором, а надані документи не є належними та допустимими доказами, не відповідають вимогам ст.ст.58,59 ЦПК України. Наприкінці 2009 року банк направляв досудову вимогу у зв'язку з невиконанням в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Оскільки зобов'язання не виконувались, банк визнав строк кредиту закінченим, нарахував до сплати станом на 01.12.2009 року весь борг за кредитним договором, тобто банк фактично просив суд застосувати наслідки розірвання договору. Було звернено стягнення на предмет іпотеки, грошові кошти, отримані за продаж квартири, були зараховані у січні 2010 року (позивач вказує дату - 28.01.2010 року), тобто право вимоги у банку настало - 28.01.2010 року. ПАТ «ОТП Банк» не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, а TOB «ОТП Факторинг Україна» звернувся з позовом 31.05.2013 року, тобто після спливу позовної давності. Позивач не має ні генеральної ліцензії, ні письмового дозволу на здійснення валютних операцій. Відповідно до наданого договору комісії від 12.11.2010 року фактично первинному кредитору ПАТ «ОТП Банк» надано право приймати платежі за кредитним договором, проводити претензійну роботу, ініціювати судове провадження, представляти інтереси TOB «ОТП Факторинг Україна». Просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити TOB «ОТП «Факторинг» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлені наступні обставини. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-104/084/2007 (а.с.7, 8-11,12-17,18). Згідно умов договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 67 915 доларів США на придбання нерухомого майна. Дата остаточного повернення кредиту - 14 вересня 2032 року (а.с.7). Відповідачка зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в п.1.6 кредитного договору, з підпунктами, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в п.п.1.4., 1.5 кредитного договору, з підпунктами. Згідно з п.1.4 частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату. У відповідності до п.3 частини 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка у розмірі фіксований відсоток + FIDR річних. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Згідно з п. 1.5.1.1 кредитного договору нараховані в порядку, передбаченому цим договором, проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений в графіку платежів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше трьох банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці. Згідно з п. 1.6.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов встановлених ст. 1.5. цього договору. Згідно з п. 4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Згідно з п. 4.1.2. кредитного договору за прострочення виконання боргових зобов`язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені, передбаченої в п. 4.1.1. цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов`язань, але не менше 25 грн. Згідно з п. 4.1.3. кредитного договору за прострочення виконання боргових зобов`язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п. 4.1.1., 4.1.2. цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених боргових зобов`язань, але не менше 50 грн. Згідно з п. 4.1.4. кредитного договору за нецільове використання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 5% від суми кредиту використаного не за цільовим призначенням. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (а.с.7-11). Додатком до кредитного договору №МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року встановлений графік погашення кредиту; з графіком місячних платежів ознайомлена позичальник, про що свідчить її підпис (а.с.12-17). [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка була частково погашена шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру (а.с.208-211). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідачки за кредитним договором № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року станом на 08 серпня 2012 року складає: 60199,78 доларів США та 1135577, 34 грн., яка складається з наступного: 39991.51 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 20208.27 доларів США - сума відсотків - відсотки за користування кредитом; 1135577,34 грн. - сума пені за прострочення зобов'язань (а.с.6,139). Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За загальним правилом, закріпленим у ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом встановлено, що 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.21-27) згідно з яким в порядку та на умовах, визначених цим договором продавець - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», продає (переуступає) покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. Відповідно до підпунктів «а» та «б» пункту 3.3 зазначеного договору, з урахуванням положень статті 3.4 покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій. Право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10, 60 ЦПК України). Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № МL-104/084/2007, укладеним 14.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], посилаючись на те, що 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. З наданих позивачем договорів вбачається, що кредитний договір №МL-104/084/2007, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 67 915 доларів США на придбання нерухомого майна, було укладено 14 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким продавець продає покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, було укладено 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Позивачем не надано жодного доказу у підтвердження того, що Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке продало позивачу кредитний портфель, є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», з яким відповідачка 14 вересня 2007 року уклала кредитний договір №МL-104/084/2007, та що ПАТ «ОТП Банк» має право відступити права вимоги за даним кредитним договором. Згідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.1). Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним (ч.2). Відповідно до п. 4.3 статті 4 указаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю продавець зобов'язується повідомити боржників/поручителів про укладення цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності. Позивачем не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів у підтвердження того, що на адресу відповідача було направлено та отримано ним повідомлення про укладення зазначеного договору купівлі-продажу кредитного портфелю, про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. Згідно п. 4.1 статті 4 договору купівлі-продажу кредитного портфелю на підтвердження факту передачі кредитного портфелю, в момент укладення цього договору продавець зобов'язується передати покупцю кредитні документи. Передача кредитного портфелю (з усіма кредитними документами) покупцю підтверджується підписанням відповідного акту передачі документів сторонами цього договору. На підтвердження відступлення права вимоги за договором кредиту №МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року, позивач замість встановленого умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю акта прийому-передачі документів, додав власноруч зроблений та одноосібно посвідчений представником позивача витяг з Додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, у якому зазначено ім'я боржника - [PERSON], номер і дата кредитного договору - №МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року, загальна сума основного боргу (а.с.28) та надав акт приймання-передачі кредитного портфелю від 12.11.2010 року відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» підтвердили, що продавець передав, а покупець прийняв кредитний портфель, як визначено у договорі купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року та у Додатку 1 до договору (а.с.151). Однак, із зазначених документів неможливо встановити порядок передачі права вимоги, перелік документів, якими посвідчується факт передачі правочинів, а також і перелік самих правочинів, за якими відбулось відступлення права вимоги. Указаний витяг з Додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю зроблений з порушеннями вимог діючого законодавства, так як не містить повний текст частини документа з певного питання, а тому з нього неможливо встановити, яким саме чином сторони погодили перелік правочинів, за якими відбулось відступлення права вимоги, а отже, неможливо встановити чи були в цьому переліку правочини, суб'єктом правовідносин за якими є відповідач. Наданий позивачем витяг не може бути належним доказом, так як суперечить вимогам встановленим законом, зокрема, не містить першої та останньої сторінок документу з якого його зроблено, не містить номеру сторінки з якої зроблено витяг, що тягне за собою неможливість належної ідентифікації документа, з якого зроблений витяг і сторінку документа, з якої його зроблено. Таким чином, даний витяг в розумінні ст. ст. 57, 58 ЦПК України є неналежним доказом щодо встановлення у даному договорі прав вимоги до відповідача та умов переходу цих прав вимоги до позивача та їх змісту, та не може бути прийнятий та оцінений судом як належний доказ. Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять у предмет доказування. А достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу. Статтею ст. 517 ЦК України встановлені докази прав нового кредитора у зобов'язанні, а саме встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Вирішуючи спір, суд приходить до висновку, що відповідно до діючого законодавства, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а боржник має право не виконувати свого обов'язку перед новим кредитором до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Дані правові норми законодавець встановив із метою захисту прав боржника. Адже за своєю природою, зобов'язання має визначеного боржника та кредитора, а право вимоги до боржника має виключно кредитор у даному зобов'язанні, підтвердженням чого є правовстановлюючий документ, а саме: правочин, на підставі якого у даного кредитора виникло і існує таке право на момент звернення з вимогою. Отже, закон пов'язує перехід права вимоги від одного кредитора до іншого із передачею йому документів, що засвідчують таке право, тобто в даному випадку - оригіналу кредитного договору №МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року. Позивач ні відповідачу як боржнику, ні суду не надав належного доказу відступлення йому права вимоги за кредитним договором №МL-104/084/2007 від 14.09.2007 року, а саме: не надав акт прийому-передачі кредитних документів, на підтвердження факту передачі кредитного портфелю, не надав доказів про отримання права вимоги до конкретної особи, не надав первинних документів з розрахунком заборгованості у підтвердження правильності розрахунку заборгованості. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають і у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України позивачу, якому відмовлено у задоволені позову, також необхідно відмовити у стягненні понесених ним судових витрат.

Outcome: dismissed