Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2006195670 від 10.10.2013 року, згідно з яким Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 29500,00 грн зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% річних, а відповідач відповідно до умов договору зобов'язувався повертати наданий кредит у повному обсязі відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотків. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №2006195670 від 10.10.2013 року, яка станом на 23.03.2015 року складає 34057,57 грн, з яких: залишок заборгованості за кредитом у сумі 28334,41 грн, сума несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 2537,16 грн, комісія за РО - 3186,00 грн. 24.06.2015 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 10.10.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2006195670, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 29500,00 грн (а.с.6-8). Факт отримання грошових коштів підтверджується заявою на видачу готівки №2 від 10.10.2013 року (а.с.13). Відповідно до п. 1.4.1 договору, позичальник зобов'язався повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 10.10.2018 року. Пунктом 1.4.3 договору, передбачено, що проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця після закінчення строку дії пільгового періоду одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки - 15% річних. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитними договорами не виконує. 15.09.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу №15/09/14 (а.с.20-23). Відповідно до умов договору факторингу від 15.09.2014 року відбулося відступлення права вимоги за договором №2006195670 від 10.10.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТБ Банк» та [PERSON] (а.с.24). Станом на 23.03.2015 року заборгованість за договором про надання споживчого кредиту складає 34057,57 грн, з яких: залишок заборгованості за кредитом у сумі 28334,41 грн, сума несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 2537,16 грн, комісія за РО - 3186,00 грн (а.с.19). Пунктом 1.5.4 кредитного договору, банк має право достроково вимагати виконання боргових зобов'язань у позичальника. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялася досудова вимога від 20.09.2014 року про погашення заборгованості в розмірі 34057,57 грн (а.с.17). Однак, [PERSON] вказана вимога не була виконана та відповідні суми не були сплачені. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 34057,57 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 340,58 грн. та витрати на розміщення оголошення в пресі в сумі 420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved