Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 31080,20 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА-БАНК» (далі за текстом ПАТ «АЛЬФА-БАНК») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» (далі за текстом ТОВ «Дата [PERSON]») 30 вересня 2014 року було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 500374294 від 22 травня 2013 року, укладеного між відповідачкою та ПАТ «АЛЬФА-БАНК». В подальшому 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та позивачем укладено було укладено договір факторингу № 2016-1-ДМГ/ЄАПБ згідно якого право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлено на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». ПАТ «АЛЬФА-БАНК» повністю та в строки виконав свої зобовязання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 31080,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідачки у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи двічіповідомлялася належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат не проживає», що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки та відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. В судовому засіданні судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с. 68, 69) та [PERSON] (а.с. 9-10, 48-49) відповідно до Анкети-Заяви на отримання кредиту (а.с. 4, 44), Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з оформленням платіжної картки в рамках обслуговування пакету послуг «Кредит готівкою», «Кредит готівкою «Партнерський», «Моментальні гроші» (а.с. 8, 47) укладений кредитний договір № 500374294 від 22 травня 2013 року, згідно умов якого ПАТ «АЛЬФА-БАНК» надав, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, кредит у розмірі 11280,00 грн., зі сплатою відсотків 0,01 % річних, комісійної винагороди, строком до 23 травня 2016 року (а.с. 5, 43). Згідно п. 4 зазначеного кредитного договору позивальник зобовязався у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, інших платежів сплатити банку штраф у розмірі якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 20000,00 грн. - 150,00 грн. за перший прострочений платіж, та 350,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Відповідно до зазначеної Анкети-Заяви відповідачка підтвердила ознайомлення з Публічною пропозицією ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно п. 2.6 кредитного договору № 500374294 від 22 травня 2013 платежі з повернення кредиту здійснюються відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до зазначеного договору (а.с. 5, 6, 43, 45). Відповідачка платіжну картку ПАТ «АЛЬФА-БАНК» отримала 22.05.2013р., що підтверджується розпискою (а.с. 7, 46). Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідачки з 22.05.2013р. по 08.12.2014р. ПАТ «АЛЬФА-БАНК» перерахував на відкритий рахунок відповідачки кредитну суму в розмірі 11280,00 грн. та 23.05.2013р. відповідачка зняла зазначену суму (а.с. 51-54). Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні може бути замінений також у інших випадках встановлених законом. Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, згоди боржника не вимагаються. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору факторингу без номеру від 30 вересня 2014 року та додаткової угоди № 1 до договору факторингу без номеру від 30 вересня 2014 року, укладених між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Дата [PERSON]» (а.с. 14-15, 16, 57-59, 60) ПАТ «АЛЬФА-БАНК» відступив ТОВ «Дата [PERSON]» право вимоги від відповідачки за вищевказаним кредитним договором (а.с. 5-6, 43, 45). 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 23-25, 26, 27, 73-75, 76, 77) було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивачеві по справі, право вимоги заборгованості за вказаним вище кредитним договором до відповідачки [PERSON] (а.с. 17-20, 21, 60-66, 67). Отже, з укладанням вищевказаних договорів факторингу до позивача ТОВ «ФК «ЄПАБ» перейшло право вимоги виконання зобов'язання відповідачкою за кредитним договором № 500374294 від 22 травня 2013 року, укладеним між відповідачкою та ПАТ «АЛЬФА-БАНК». Згідно повідомлення № 001474209-1 від 19.10.2016р., № 001474209-1 від 24.10.2016р. ТОВ «ФК «ЄПАБ» повідомлено [PERSON] про перехід до позивача права вимоги виконання зобов'язання за кредитним договором № 500374294 від 22 травня 2013 року, укладеним між відповідачкою та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та про порядок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору (а.с. 55, 56). В порушення умов кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄПАБ», яка згідно розрахунку, наданого позивачем, за кредитним договором № 500374294 від 22 травня 2013 року станом на 10.10.2016р. складається урахуванням заборгованості за кредитом, по відсоткам, по комісії, по штрафам на загальну суму 31080,20 грн. (а.с. 11, 50). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ «АЛЬФА-БАНК» свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав, відкривши відповідачці особовий рахунок, на який перерахував грошові кошти у сумі 11280,00 грн., які відповідачка 23.05.2013р. зняла скориставшись платіжною карткою, яку вона отримала у ПАТ «АЛЬФА-БАНК», що підтверджується розпискою, виписками по особовому рахунку (а.с. 7, 46, 51-54). Однак, відповідачка всупереч вимог чинного законодавства та умов вищевказаного кредитного договору належним чином свої зобовязання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконала та не здійснила повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені кредитним договором строки, у звязку з чим позивач скористався своїм правом вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів у примусовому порядку. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, правильність яких перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором № 500374294 від 22 травня 2013 року становить станом на 10.10.2016. 31080,20 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 10786,88 грн., відсотки 2,80 грн., комісія 9090,52 грн., штраф 11200,00 грн. (а.с. 11, 50). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складених банком розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунки приймаються судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржниця не виконала зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідачка має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «ЄПАБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 31080,20 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved