Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 31.08.2020 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . З 13 квітня 2017 року за даною адресою зареєстроване місце проживання його доньки [PERSON] , однак фактично з моменту реєстрації в житловому будинку відповідач не проживає, її особисті речі у домоволодінні відсутні. Відтак позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Отже, [PERSON] просить захистити його право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с.5). Право власності [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом індексний номер 84857858 від 12.04.2017 року (а.с.6). Згідно довідки №439/2 від 25.08.2020 року, виданої виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області, гр. [PERSON] з 13 квітня 2017 року зареєстрована, але не проживає в будинку по [ADDRESS] (а.с.9). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивач реалізував своє право на захист власного майна. Відповідач не надала суду належних доказів поважності своєї відсутності у житловому будинку по [ADDRESS] , чим не виконала вимоги ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Outcome: approved