Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] ініціативи» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому, просить звільнити з-під арешту автомобіль марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов) KMHJN81BP9U975284, свідоцтво про реєстрацію ІІА№015437 (далі за текстом - Автомобіль). Позовна заява ТОВ «[PERSON] ініціативи» обґрунтована тим, що 08.10.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №01014941160, відповідно до якого ТОВ «ПростоФінанс» надав [PERSON] кредит у сумі 110010, 00 грн. задля придбання автомобіля марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов) KMHJN81BP9U975284 08.10.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено договір застави № 01014941160, відповідно до п. 1.1. якого, предметом застави виступає вищезазначений автомобіль. Згодом, як зазначає позивач, 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «[PERSON] ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого, ТОВ «[PERSON] ініціативи» набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату відступлення. Однак, 17.02.2012 року Відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, в рамках виконавчого провадження №31286398 було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, згідно якої накладено арешт на все рухоме майно відповідача [PERSON], у тому числі і на заставне майно ТОВ «[PERSON] ініціативи», а саме Автомобіль.\~\~ На думку позивача, наявність вказаної заборони відчуження порушує його права, як заставодержателя, у звязку з чим він просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Представник за довіреністю [PERSON] надала до суду клопотання з проханням судові засідання проводити за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення на її адресу судової повістки, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача ПАТ «Комерційний банк» Експобанк» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи на адресу відповідача направлялись судові повістки, які він отримав про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ТОВ «[PERSON] ініціативи», з огляду на наступне. 08.10.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №01014941160, відповідно до якого ТОВ «ПростоФінанс» надав [PERSON] кредит у сумі 110010, 00 грн., який підлягав погашенню в термін до 10.10.2013 року, задля придбання автомобіля марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов) KMHJN81BP9U975284. В той же день, 08.10.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено Договір застави №01014941160, відповідно до п. 1.1. якого, предметом застави виступає вищезазначений Автомобіль, що підтверджується самим Договором застави та Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 21281665 від 14.10.2008 року про приватне обтяження (тип: застава рухомого майна), на підставі вказаного Договору, за погодженням з обтяжувачем, розмір основного зобовязання 159022,95 грн. [PERSON] договір та Договір застави на сьогоднішній день є чинними, відомості про їх оскарження у суду відсутні. 02.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист за яким з відповідача [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Комерційний банк «Експобанк» стягнуто заборгованість за кредитом. 17.02.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника (відповідача) та оголошення заборони на його відчуження, що вбачається з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №35646437 від 11.04.2012 року. Передача права вимоги (цесія) являє собою заміну кредитора в зобов'язанні шляхом передачі ним своїх прав іншій особі за угодою (ч. 1 ст. 512 ЦКУ). За підсумками укладання угоди новий кредитор одержує всі права першого кредитора у зобов'язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦКУ). 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «[PERSON] ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого, ТОВ «[PERSON] ініціативи» набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату відступлення. Таким чином, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.07.2012 року була проведена заміна обтяжувача, вилучено ТОВ «ПростоФінанс» та додано ТОВ «[PERSON] ініціативи». Відповідно до ст..1 ЗУ «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-XII, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ст.. 19 Закону № 2654-XII та статті 519 ЦК, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання. Ч.1 ст. 20 Закону № 2654-XII та ч.1 ст. 590 ЦК, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в нього можливості реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет застави, внаслідок внесення відділом ДВС запису про обтяження предмета застави Автомобілю. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», чинної на час вирішення судом першої інстанції позову, правовий зміст якої аналогічний змісту ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 роз'яснено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним. Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 12.04.2017 року, під час розгляду касаційної скарги ТОВ «[PERSON] ініціативи» та прийняття рішення по вказаній, зазначив наступне. Суд, під час прийняття рішення, не звернув увагу на те, що п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Між тим, враховуючи викладене, суд бере до уваги наявність у позивача, як у заставодержателя, пріоритетного права на заставлене майно, арешт на яке було накладено в процесі іншого боргового зобовязання [PERSON] Тобто, наклавши арешт на спірний автомобіль з метою виконання рішення суду та погашення заборгованості перед Банком, державний виконавець тим самим порушив право ТОВ «[PERSON] ініціативи» як основного правоотримувача. Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та тим самим відновити порушені права позивача.

Outcome: approved