Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» 09 січня 2014 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року позов ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11140726000 від 12.04.2007 року у розмірі 63761,03 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Тип ТЗ: легковий седан в, [PERSON] TF 69 Y, 2007 рік випуску, № кузова: Y6DTF69YD7W317638, \~р/н [NUMBER], шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу вказаного автомобілю від імені [PERSON], зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» судові витрати в розмірі 637,61 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 127-131 том 1). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року змінено, абзац другий резолютивної частини рішення доповнено та викладено в наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11140726000 від 12.04.2007 року у розмірі 63761,03 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Тип ТЗ: легковий седан в, [PERSON] TF 69 Y, 2007 рік випуску, № кузова: Y6DTF69YD7W317638, \~р/н [NUMBER], вартість якого згідно договору застави складала 47935,00 грн., що належить [PERSON] на праві власності, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу вказаного автомобілю від імені [PERSON], початкова ціна предмета застави встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.» У іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 157-163 том 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року заочне рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 218-220 том 1). Уточнивши позовні вимоги в редакції від 16.01.2017 року, позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11140726000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 9490 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,50 % на рік з кінцевим терміном повернення 11 квітня 2014 року. За умовами договору, відповідач зобовязувався щомісяця сплачувати банку обовязковий платіж для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 07 листопада 2013 року по договору виникла заборгованість на загальну суму 63761,03 грн., з яких: 39889,44 грн. заборгованість по основній сумі; 6621,79 грн. заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 8481,46 грн. нараховані відсотки на дату подачі позову; 7571,62 грн. пеня; 1196,72 грн. три проценти річних від простроченої суми. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 12 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, згідно умов якого останній надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль Тип ТЗ: легковий седан в, [PERSON] TF 69 Y, 2007 рік випуску, № кузова: Y6DTF69YD7W317638, \~р/н [NUMBER]. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги за кредитним договором № 11140726000 від 12 квітня 2007 року. 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги за кредитним договором № 11140726000 від 12 квітня 2007 року. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11140726000 від 12.04.2007 року в розмірі 63761,03 грн. (39889,44 грн. заборгованість по основній сумі; 6621,79 грн. заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 8481,46 грн. нараховані відсотки на дату подачі позову; 7571,62 грн. пеня; 1196,72 грн. три проценти річних від простроченої суми) звернути стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан-в; Марка: Daewoo; Модель: Lanos TF69Y; Рік випуску: 2007; Номер кузова: Y6DTF69YD7W317638; Держ.реєстр.номер: АЕ7152ВІ, який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС № 017431, яке видано ДНІ Дніпропетровськ МРЕВ 1 ДАІ УМВС в Дніпропетровській області 10.04.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Вердикт Фінанс»); надати (визнати) право ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені [PERSON] Вікторовича договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем; витребувати у [PERSON] автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан-в; Марка: Daewoo; Модель: Lanos TF69Y; Рік випуску: 2007; Номер кузова: Y6DTF69YD7W317638; Держ.реєстр.номер: АЕ7152ВІ, який належить йому на праві власності, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки АЕ7152ВІ та передати у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс»; надати ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) право (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на предявлення вказаного автомобіля для огляду; стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У додаткових поясненнях від 07.12.2017 року просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У запереченнях від 30.11.2017 року просив відмовити в задоволенні позову. Також відповідачем надано заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.\~ Згідно до ст. 6 Конвенції про захист\~ прав людини\~ і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У звязку з довготривалістю судового розгляду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору у звязку із порушенням його виконання. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 12 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11140726000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 9490,00 доларів США терміном повернення до 11 квітня 2014 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 13,50 % на рік, а відповідач зобовязався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, встановлених договором та графіком погашення кредиту (а.с. 17-27 том 1). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом, встановленим ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У відповідності ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 12 квітня 2007 року із метою забезпечення виконання вказаного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 11140726000/1, відповідно до умов якого відповідач передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль «Daewoo Lanos TF 69 Y», легковий седан-в, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], кузов № [NUMBER] (а.с. 32-36 том 1). Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Встановлено, що автомобіль Тип ТЗ: легковий седан в, [PERSON] TF 69 Y, 2007 рік випуску, № кузова: Y6DTF69YD7W317638, \~р/н [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10.04.2007 року (а.с. 37 том 1). Відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 07.11.2013 року виникла заборгованість на загальну суму 63761,03 грн., з яких: 39889,44 грн. заборгованість по основній сумі; 6621,79 грн. заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 8481,46 грн. нараховані відсотки на дату подачі позову; 7571,62 грн. пеня; 1196,72 грн. три проценти річних від простроченої суми (а.с. 44-51 том 1). 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11140726000 від 12 квітня 2007 року (а.с. 61, 63-66 том 1), а останнє у свою чергу цього ж дня за договором факторингу № 05/12-ВК відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «Вердикт Фінанс» (а.с. 61, 67-69 том 1). Згідно з п. 1.1 договору факторингу від 20 квітня 2012 року № 05/12 перелік прав вимоги за кредитами, що відступаються за цим договором, наведений у додатку 1 до цього договору. Відповідно до п. 2.3 договору факторингу від 20 квітня 2012 року № 05/12-ВК до фактора переходить право вимоги за кредитами з моменту підписання акта приймання-передачі, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості і отримує відповідні права вимоги за кредитами. Акт приймання-передачі, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в додатку 2 цього договору, є доказом передачі. Згідно Додатків № 1 та 2 до вищезазначених договорів факторингу, актів приймання-передачі від 14 травня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» до останнього перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11140726000 від 12 квітня 2007 року (а.с. 33-41 том 2). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ТОВ «Вердикт Фінанс» на підставі договору факторингу зареєструвало звернення стягнення (а.с. 41-43 том 1). Таким чином, до позивача перейшли всі права щодо права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11140726000 від 12 квітня 2007 року. Посилання в [PERSON] в своїх запереченнях на відсутність у позивача права вимоги за вказаним кредитним договором не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі, Додатками № 1 та № 2 до договорів факторингу (а.с. 33-41 том 2). Щодо заяви [PERSON] про застосування строку позовної давності, в якій останній посилався на те, що в договорі застави від 12 квітня 2007 року не визначений строк зобовязання і у звязку з цим перебіг позовної давності починається з моменту укладення договору факторингу від 20 квітня 2012 року, суд зауважує наступне. Згідно із статтею 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Отже, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Таким чином, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що відповідає вимогам договору застави та цивільному законодавству. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила. Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки строк повернення за кредитним договором встановлено не пізніше 11 квітня 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся 09 січня 2014 року, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності. За змістом положень ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (далі Закон № 2654-XII) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом або договором. Порядок звернення стягнення на заставлене майно також передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реалізацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншої особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до вимог статті 25 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволені судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, початкову ціну предмета забезпечувального обтяження для подальшої його реалізації. На підставі ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач як обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. За таких обставин та з урахуванням положень ст. ст. 589, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 24-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд доходить висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу автомобіля (предмета застави), що належить на праві власності відповідачу [PERSON] з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, відповідає умовам договору та вимогам закону. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» є законними та обґрунтованими, а, отже, підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1440,51 грн. (а.с. 2-6 том 1), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved