Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 28 березня 2015 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис за № 44. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з протилежними поглядами на сімейне життя та сімейні обовязки. Відповідач жодного дня не працював і не намагався працевлаштуватися, сімю не утримував. Сімя жила на кошти її батьків. Відповідач міг по декілька днів не приходити додому, свою відсутність не пояснював. Хворобою сина не переймався, а навпаки самовільно, без її згоди зняв усі грошові кошти з банківської картки. З серпня 2016 року вона з сином переїхала до своїх батьків і з того часу відповідача не бачила, шлюбні відносини припинили, ведуть окреме господарство. Переконана, що подальше спільне життя, примирення між нею та відповідачем, збереження сімї не можливо, просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала й просила його задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що сімю [PERSON] зберегти неможливо, оскільки сторони припинили шлюбні відносини та разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дітей до одного року не мають. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Щодо вимоги про залишення проживання [PERSON], [INFO], з позивачкою, суд вважає, що в задовленні даної вимоги слід відмовити, оскільки позивач не надала доказів наявності спору між нею та відповідачем щодо місця проживання дитини. На підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial