Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

ТОВ «Кредекс Фінанс» 2 липня 2013 року звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11230628000, відповідно до умов якого банк надав йому грошові кошти у розмірі 34 380 доларів США, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, з кінцевим терміном повернення кредиту 10 жовтня 2014 року, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату послуг банку згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 10 жовтня 2007 року між ним та банком було укладено договір застави транспортного засобу № 93322, відповідно до умов якого застоводавець заставляє транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer, рік випуску 2007, держномер [NUMBER], шасі: [NUMBER], що є власністю [PERSON] Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 11230628000/3, згідно умов якого поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 11230628000 від 10 жовтня 2007 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] і ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до [PERSON] Разом з тим, відповідачі свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконували, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 18 червня 2013 року складає 364 077 грн. 33 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 364 077 грн. 33 коп., яка складається з заборгованості за основним зобов'язанням у розмірі 240 934 грн. 06 коп., процентів за користування коштами у розмірі 9 997 грн. 55 коп., пені за порушення термінів погашення грошових зобов'язань у розмірі 49 987 грн. 73 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 63 157 грн. 99 коп., а також судовий збір у розмірі 3 441 грн. Представник відповідача [PERSON] у ході судового засідання позовні вимоги не визнавав. Зазначав, що заборгованість за кредитним договором відповідач не сплачує з 25 лютого 2009 року, оскільки у відповідача змінилося матеріальне становище. Згодом відповідач неодноразово звертався до ПАТ «УкрСиббанк», а згодом і до позивача з метою врегулювання спірного питання, але і банк, і позивач вимагали повернення усієї суми боргу одночасно, а відповідач такої можливості не мав. Крім того, зазначав, що позивачем не було надано, документів, які підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідачів. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя стверджував, що ці вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки йому не було направлено належним чином претензію про наявну заборгованість за кредитним договором. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення , про причини своєї неявки суд не повідомив. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11230628000, згідно умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 34 380 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 173 619 грн., з терміном дії до 10 жовтня 2014 року (а.с. 6-13). З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], був укладений договір застави транспортного засобу № 93322, відповідно до умов якого заставодавець передає в заставу транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer, рік випуску 2007, держномер [NUMBER], шасі: [NUMBER], що є власністю [PERSON], яким забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань заставодавця за кредитним договором № 11230628000 від 10 жовтня 2007 року (а.с. 14-17). Також, з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], був укладений договір поруки № 11230628000/3, згідно умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 18). На підставі договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» у тому числі за кредитним договором № 11230628000 від 10 жовтня 2007 року (а.с. 23-24). Про відступлення права вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» ПАТ «УкрСиббанк» повідомило [PERSON] відповідним повідомленням (а.с. 21). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачами порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 18 червня 2013 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 364 077 грн. 33 коп. (а.с. 19). Позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості від 20.05.2012 (а.с. 20), про що свідчить список згрупованих відправлень рекомендованих листів (а.с. 22). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 8.1 кредитного договору у випадку порушення зобов'язання позичальником в частині сплати чергового ануїтетного платежу установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено цим договором: на прострочену суму основного боргу банк нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 11,7 %. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу - (дня сплати ануїтентного платежу); на суму прострочених процентів, банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11230628000 від 10 жовтня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦПК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На підставі абз. 2 п. 31 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що нарахована позивачем пеня охоплює проміжок часу більший ніж один рік (а.с. 19). Разом з тим, представником відповідача у ході судового засідання ні усно, ні письмово не було заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, а з урахуванням положень ч. 3 ст. 267 ЦК України суд позбавлений можливості самостійно його застосовувати. Таким чином, з урахуванням того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] та [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11230628000 у розмірі 240 934 грн. 06 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 63 157 грн. 99 коп., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 9 997 грн. 55 коп. та пені за порушення строків погашення заборгованості у розмірі 49 987 грн. 73 коп. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Не заслуговують на увагу суду заперечення представника відповідача [PERSON] щодо ненадання позивачем документів, які підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідачів, оскільки це твердження спростовується матеріалами справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт зобов'язується відступити фактору права вимоги за кредитами, а фактор зобов'язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну, передбачену цим договором (а.с. 23-24). Відповідно до акту приймання-передачі від 14 травня 2012 року клієнт передає (відступає) права вимоги за кредитами фактору (за переліком, наведеним у частині А додатку 1 до договору), а фактор цим приймає такі права вимоги за кредитами (а.с. 26). Згідно з додатком 1 до договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року право вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] було передано ТОВ «Кредекс Фінанс» (а.с. 25). Також не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача не те, що [PERSON] неодноразово звертався до позивача та ПАТ «УкрСиббанк» з пропозиціями врегулювання спору та оплати суми боргу частинами, оскільки вимагати повну оплату суми заборгованості є правом позивача, і заявлені позовні вимоги дана обставина не спростовує. Абз. 1 ч. 1 ст. 555 ЦК України передбачено, що у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання представника відповідача на те, що у позивача не настало право пред'явленя позовної заяви до відповідача [PERSON], який є поручителем за спірним кредитним договором, на підставі того, що йому не було направлено досудову вимогу, також не заслуговують на увагу суду, оскільки пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Також, з огляду положень ЦК України та договору поруки (п. 2.2 договору) також не вбачається, що направлення досудової вимоги поручителю перед пред'явленням позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду є обов'язковою умовою перед пред'явленням позову про стягнення заборгованості з поручителя за кредитним договором. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 441 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved