Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Сумська районна державна адміністрації в особі служби у справах дітей звернулася до суду з даним позовом, в якому просила відібрати без позбавлення батьківських прав, малолітню дитину, [PERSON], [INFO], у матері, [PERSON]; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини, - [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, та залишити [PERSON] на вихованні у державному виховному закладі. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явивсь, хоч про розгляд справи повідомлявся. Заслухавши представника позивача, відповідачку та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 19.01.2018 року [PERSON], [INFO], поставлена на облік служби у справах дітей, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах у зв'язку із вчиненням над нею фізичного та психологічного насильства. 15.01.2018 року адміністрація Низівської ЗОШ повідомила про вчинення психологічного насильства над ученицею 6 класу, [PERSON] зі сторони вітчима, у листі було вказано, що після цього дівчинка переїхала проживати до своєї прабабусі [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Після проведення роз'яснювальної роботи із матір'ю малолітньої [PERSON] та її вітчимом, 06.03.2018 року дівчинка повернулася на постійне проживання в біологічну родину. 19.04.2018 року до позивача від Низівської ЗОШ повторно надійшло повідомлення про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження. У повідомленні зазначено, що між [PERSON] та її вітчимом виникла сварка, внаслідок чого на тілі дитини були виявлені синці та подряпини на спині, передпліччі та на стегні лівої ноги (а.с. 7). [PERSON] разом із [PERSON] були викликані до ювенальної превенції Сумського РВП ГУНП з метою складання протоколу, на допиті була присутня спеціаліст служби. В ході бесіди батьки малолітньої поводили себе зухвало, винними себе не вважали. У ході бесіди із [PERSON] з'ясувалося, що жінка вважає фізичні покарання прийнятними у вихованні дітей, додала, що її донька сама у всьому винна, і нічого нормального з неї не виросте, [PERSON] підтримував дружину, пояснював, що таким чином «виховував» [PERSON]. Крім того, відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження по обвинуваченню за ч. 2 ст. 286 КК України по тому факту, що [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, перевозив малолітню [PERSON] та потрапив у ДТП, під час якого дівчинка отримала тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 6, 9, 10). 20.04.2018 року виконавчим комітетом Низівської селищної ради прийнято рішення № 26 «Про поміщення неповнолітньої дитини до державного закладу». 23.04.2018 року [PERSON] було поміщено до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с. 8). 17.05.2018 року питання насильства в сім'ї [PERSON] розглядалося на комісії сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, ставлення матері та вітчима до доньки не змінилося, вони продовжують звинувачувати саму дівчинку у такому ставленні до неї, вважають фізичні покарання нормальним способом виховання дітей. Батьки зовсім не зважають на те, що дитина отримала серйозні травми внаслідок ДТП, а саме відкриту черепно-мозкову травму, і те, що дитина потребує реабілітації та уважного ставлення до себе, спокою, а внаслідок постійних фізичних покарань стан здоров'я дівчинки може погіршитися або взагалі призвести до незворотних наслідків. Батько малолітньої [PERSON] записаний згідно частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 11). Відповідно до ч. 7 ст. 150 Сімейного кодексу України забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на захист від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, сексуального насильства, у тому числі з боку батьків або осіб, що їх замінюють. Статтею 19 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що держава має обов'язок захищати дітей від усіх форм насильства, а також недбалого поводження щодо дитини. З метою захисту прав та законних інтересів дитини, сприянню її нормальному вихованню та розвитку, та відповідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавлявши їх батьківських прав. Згідно ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до висновку служби у справах дітей Сумської РДА вони вважають за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав, малолітню дитину, [PERSON], у матері [PERSON] Враховуючи викладене, необхідно відібрати без позбавлення батьківських прав, малолітню дитину, [PERSON], у матері, [PERSON]; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини, - [PERSON], яку необхідно залишити на вихованні у державному виховному закладі, а також стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави.

Outcome: approved