Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Добропільське сортонасінницьке підприємство» (далі за тестом ТОВ «ДСП») звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , Селянського (фермерського) господарства «Світлана» (далі СФГ «Світлана») про визнання договору, укладеного між [PERSON] та СФГ «Світлана» оренди землі з кадастровим номером № [NUMBER] , недійсним, визнання договору оренди землі від 23 травня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «ДСП» поновленим на умовах, викладених в додатковій угоді до договору оренди землі від 23 травня 2008 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 23 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] передала позивачу у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,400 га, кадастровий № [NUMBER] , яка знаходиться на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, строком на 10 років. Відповідно до вимог законодавства, позивач має переважне право на поновлення договору оренди землі. Позивач 05 квітня 2018 року направив лист-повідомлення разом з проектом додаткової угоди, в яких було запропоновано поновити договір оренди на той самий строк, а саме на 10 років та встановити орендну плату на рівні 6500,00 грн. на рік. Відповідачем на вказану пропозицію було направлено лист - повідомлення, в якому вона зазначила, що не має наміру поновляти дію договору оренди та додано угоду про розірвання договору оренди земельної частки (паю), ділянки від 23 травня 2008 року, в якій запропоновано після закінчення дії договору ще й розірвати договір за згодою сторін. Небажання поновлювати дію договору оренди від 23.05.2008 року було зумовлено бажанням використовувати землю самостійно для особистого користування. Позивач належно виконував свої обов`язки за договором оренди та як добросовісний орендар після закінчення строку дії договору, враховуючи бажання відповідача самостійно користуватись земельною ділянкою, повернув земельну ділянку відповідно до акту-прийому передачі. Проте їм згодом стало відомо, що відповідач уклала новий договір оренди земельної ділянки з СФГ «Світлана», тим самим вважають, що їхнє переважне право орендаря порушене, а тому звернулись до суду із вказаним позовом. Представник відповідача СФГ «Світлана» та [PERSON] надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають вимоги позивача необґрунтованими та незаконним, а тому просять відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що позивачем не наведено жодних обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною, що чітко передбачені ст.215 ЦК України. Щодо переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки, то враховуючи, що [PERSON] були направлені позивачу до закінчення строку дії договору оренди письмові листи-повідомлення про відмову в поновленні договору оренди та наявні заперечення щодо поновлення договору, відсутні підстави для застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди. (а.с.42-43, 49-50) 17.01.2019 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому заперечував проти доводів відповідачів, викладених у відзивах на позовну заяву, та вважає порушеним його переважне право на переукладення (поновлення) договору оренди землі. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві, та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] та представники відповідача СФГ «Світлана»: Рудик А.В., Каніболоцький В.І. позов не визнали та просять відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані сторонами справи докази та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Добропільської районної державної адміністрації № 40 від 16 лютого 2006 року є власником земельної ділянки площею 2,400га на території Криворізької сільської ради Добропільського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на праві власності на земельну ділянку (а.с.13). 23 травня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство» укладено договір оренди земельної ділянки розміром 2,4000 га, що належить їй на підставі державного акта [NUMBER] , та що розташована на території Криворізької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з орендною платою щорічно у розмірі 400 грн. (а.с.9-10) 05 квітня 2018 року директор ТОВ «ДСП» звернувся до відповідача з листом-повідомленням з пропозицією поновити договір оренди землі від 23 травня 2008 року на той самий строк та встановити орендну плату на рівні 6500,00 грн. на рік, разом з проектом додаткової угоди до договору оренди землі від 23 травня 2008 року, та ці документи відповідач [PERSON] отримала 14 квітня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.16-20) У відповідь відповідач [PERSON] звернулась до позивача з листом-повідомленням, в якому повідомляла ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство», що не має наміру поновляти дію договору оренди землі від 23 травня 2018 року на земельну ділянку з кадастровим номером № [NUMBER] з ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство» та просить вжити всіх заходів виділення їй земельної ділянки та її передачі в натурі. (а.с.23) Крім того, ще 02 січня 2018 року [PERSON] зверталась до позивача ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство» з заявою про розірвання договору оренди землі, в якій зазначила, що у зв`язку з особистою потребою користуватись земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, просить вважати договір оренди землі розірваним з 23 травня 2018 року у зв`язку з закінченням строку дії договору, та попередила, що з 24 травня 2018 року вона буде використовувати власну земельну ділянку за власними потребами, а тому просить не обробляти її і не проводити посів. (а.с.22) Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 01 липня 2018 року ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство» повернуло [PERSON] з оренди земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,4000 га ріллі, кадастровий № [NUMBER] , що розташована на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. (а.с.21) 15 червня 2018 року відповідачі - [PERSON] та Селянське (фермерське) господарство «Світлана» - уклали договір оренди земельної ділянки (паю) сільськогосподарського призначення, відповідно до умов якого [PERSON] надає, а СФГ «Світлана» приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим № [NUMBER] , яка розташована на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Строк договору 20 років. Орендна плата 5984,19 грн., 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.44) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, договір зареєстрований 22 червня 2018 року за № запису: 26810148 (а.с.46) Згідно умов додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 15 червня 2018 року, внесено зміни до п.9 Договору в частині визначення орендної плати та цей пункт викладено в новій редакції, а саме розмір орендної плати щорічно складає 7000,00 грн. на рік (а.с.47). Сторони у справі визнають, що на даний час земельною ділянкою користується СФГ «Світлана». Частиною четвертою статті 124\~ЗК\~України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з частиною першою статті 626\~ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої\~статті 792 ЦК України,\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема\~Земельним Кодексом України\~та\~Законом України «Про оренду землі». Відповідно до статей 125,\~126\~ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із частиною п`ятою\~статті 6\~Закону України\~«Про оренду\~землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Виходячи з положень\~статті 638 ЦК України, статей\~125,\~126\~ЗК\~України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33\~цього Закону, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З аналізу вищенаведеної норми закону випливає, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Отже, для застосування частини першої\~статті 33\~Закону\~України\~«Про оренду\~землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього\~закону\~необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Тобто, переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до\~статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, і відсутності протягом місяця повідомлення орендодавця про наявність заперечень та свого рішення. Зазначений висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц. Тобто, відповідно до положень статті 33\~Закону України\~«Про оренду\~землі», реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Разом з тим, відповідач [PERSON] повідомляла про намір не продовжувати дію договору оренди землі від 23 травня 2008 року, укладеного з ТОВ «ДСП», та 17 квітня 2018 року звернулась до орендаря з листом-повідомленням про намір самостійно використовувати земельну ділянку після закінчення строку дії договору, тобто висловила свою волю щодо небажання продовжувати дію укладеного договору, а тому у даному випадку відсутнє волевиявлення орендодавця. Крім того, варто зазначити, що в наданій суду додатковій угоді позивач зазначив інші умови, ніж договір оренди землі від 23 травня 2008 року, зокрема запропонував збільшити розмір орендної плати. На зміну вказаних умов необхідна згода сторін, що узгоджується зі змістом частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі», тоді як між сторонами така згода не була досягнута. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] до закінчення строку дії укладеного з ТОВ «Добропільське сортонасінницьке підприємство» договору оренди землі виявила свою волю не продовжувати строк його дії, тобто повідомила, що заперечує щодо продовження (переукладення) угоди, а тому відсутні підстави для поновлення зазначеного договору на той самий строк та інших умовах, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed