Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, розміром 0,05 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю від 07.08.2000 року серії 1-ДП №099793, виданого на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради від 26.06.2000 року, що підтверджується довідкою №02387 від 15.06.2009 року, №435 від 18.05.2009 року Дніпропетровського районного відділу ДП «Центр державного земельного кадастру». [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 29 жовтня 2002 року). Як встановлено у судовому засіданні, дружина померлого - [PERSON], в 2009 році втратила оригінал вищевказаного акту на землю, що підтверджується ксерокопією газетної об'яви. Також, у 2009 році вона зверталася до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], проте Постановою Державного нотаріуса від 26.01.2010 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригінала чи дубліката державного акта на земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.06.2010 року серії [NUMBER]. Тобто, вона з поважних причин не могла отримати свідоцтво про право на спадщини та у зв'язку зі смертю не встигла звернутися де суду для отримання відповідного рішення. Таким чином, у зв'язку з тим, що спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] - дружина [PERSON] та позивачка [PERSON] постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то згідно ч.3 ст.1268 ЦК України вони є такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього кодексу не заявили про відмову про спадщину. Про таку відмову ні позивачка, ні [PERSON] не заявляли. Крім того, згідно ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (який діяв на момент відкриття спадщини), спадкоємці після смерті спадкодавця продовжували користуватись спірною земельною ділянкою та фактично вступили в управління нею, що також свідчить про прийняття ними спадщини. У вересні 2010 року позивачка звернулася до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва на спадщину після смерті її батьків. Однак у зв'язку з відсутністю у спадкодавців оригінала чи дубліката державного акта на спірну земельну ділянку, постановою Державного нотаріуса від 14.09.2011 року їй було відмовлено в отримані свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.4 «Прикінцевих та перехідних положень ЦК України» щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України положення цього кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності на це майно, якщо це право не визнається іншою особою. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Також відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначає, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Місцеві органи самоврядування виступають у відповідності зі ст. 83 ЗК України суб'єктами права комунальної власності в межах населеного пункту. Таким чином, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі п.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповіту спадкодавець не залишала, таким чином згідно частини 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, зазначені в ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Також право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки судом встановлено неможливість оформлення позивачем спадкового прав у встановленому законом порядку, а задоволення позову не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 8,328,373,376,1216,1233,1268,1270,1296,1297 ЦК України, ст.ст. 125,126 ЗК України,

Outcome: approved