Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Московського районного суду м.Харкова з даним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2008року між банком - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-707/085/2008, що складається з двох частин. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №ML-707/085/2008 між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 16 травня 2008 року. 30 червня 2009року державним реєстратором Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». 12.11.2010року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов п.3.1. якого ПАТ «ОТП Банк» продає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. Отже до позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до відповідача [PERSON] з виконання зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки. В зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №ML-707/085/2008 від 16.05.2008року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про вчинення виконавчого напису. 05.07.2013року ПН ДМНО [PERSON] був вчинений виконавчий напис за №4281 за умовами якого було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 05.09.2013року був проведений опис майна, а саме вище вказаної квартири, про що був складений відповідний акт. 21.08.2013року старшим державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ Кунєвою М.І. був зроблений запит до КП «Жилкомсервіс» з метою отримання інформації про зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS]. 02.10.2013року від КП «Жилкомсервіс» надійшла відповідь про те, що в вище вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстрована з 16.03.2010року. по даний час. [PERSON] була зареєстрована в квартирі, що є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки та без згоди іпотекодавця. 22.11.2013року стягувачем були надіслані відповідачам вимоги про виселення та зняття з реєстрації з предмету іпотеки рекомендованим листом із повідомленням. Листи повернулися на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з відміткою «за закінченням терміну зберігання» отже відповідачі ухиляються від отримання вимоги, та відповідно умови вимог не виконали. В зв'язку з чим вимушені звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Дідоха І.З. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав викладених у ньому. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача Дідоха І.З., дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-707/085/2008, що складається з двох частин, за умовами яких, Банк надав [PERSON] на споживчі цілі 54980,00 доларів США строком до 16.05.2023р. з зобов'язанням своєчасно повернути кредит та сплачувати Банку проценти за користування кредитом /а.с.4-8/. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору №ML-707/085/2008 від 16 травня 2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] 16 травня 2008 року було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за №1846, згідно якого, [PERSON] передав в іпотеку належне йому майно - квартиру [ADDRESS] /а.с.9-12/. 12.11.2010року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов п.3.1. якого ПАТ «ОТП Банк» продає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду. Отже до позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до відповідача [PERSON] з виконання зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки /а.с.18-24/. Так як [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, 05.07.2013року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу був вчинений виконавчий напис нотаріуса, який зареєстрований в реєстрі за №4281 про звернення стягнення з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмету іпотеки /а.с.29/. При виконанні виконавчого провадження із звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчими документами, відкритого державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ було складено акт від 05.09.2013року про опис та арешт іпотечного майна /а.с.30/. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 02.10.2013року наданої державному виконавцю Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ Кунєвій М.І., копія якої знаходиться в матеріалах справи, встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстрована з 16.03.2010року по даний час /а.с.31/, тобто, [PERSON] була зареєстрована в квартирі, що є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки та без згоди іпотекодавця. 22.11.2013року стягувачем були надіслані відповідачам вимоги про виселення та зняття з реєстрації з предмету іпотеки рекомендованим листом із повідомленням. Листи повернулися на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з відміткою «за закінченням терміну зберігання» /а.с.32-38/, тобто вони відповідачами не отримані. Відповідно до частини 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 40 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 43 постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Виходячи із аналізу наведених правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як таких, що є передчасними. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed