Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

ТОВ «АГРО 2012» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди в розмірі 30780 грн. 91 коп. завданої відповідачем в наслідок неналежного виконання договору про надання послуг від 04.07.2019 року. Ухвалою судді від 30.06.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, призначено перше судове засідання на 19.08.2020 року, яке відкладено за клопотанням представника позивача до 12.10.2020 року В судовому засіданні, представник позивача, адвокат Батієнко Я.І. підтримуючи позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та на обґрунтування вимог пояснив, що 04 липня 2019 року між позивачем ТОВ «АГРО 2012» та відповідачем [PERSON] укладено цивільно-правовий договір № 4/2 про надання послуг. За умовами якого відповідач 05 та 06 травня 2020 року надавав послуги з навантажування зерна кукурудзи, власником якого є позивач, у вагон залізничного потягу на залізничній станції Миргород, з метою подальшої його реалізації. Навантажування здійснювалося крім відповідача ще 10-ма особами, які також надавали такі послуги згідно цивільно-правових договорів, з використанням навантажувача з ковчегом. 05.05.2020 після завершення виконання даних робіт, частину зерна вантажниками залишено у ковчегу не завантаженою у вагон, в результаті чого, зерно промокло під дощем. Наступного дня, 06.05.2020 вологе зерно з ковчега було завантажено до вагону потягу, в результаті чого весь об`єм зерна кукурудзи, який був завантажений у вагон, під дією вологи зіпсувався. Відповідно до акту № 1 від 21.05.2020 комісією ТОВ «Агро 2012» встановлено, що винними діями відповідача та решти вантажників, позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 338590,00 грн. з розрахунку 69,1 тони зіпсованого зерна кукурудзи за ринковою вартістю 4900,00 грн. за 1 тону. Пунктом 5.2 договору про надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено, що якщо невиконання, або неякісне виконання завдань Виконавцем заподіяно Замовнику матеріальну шкоду, то дана шкода є матеріальною відповідальністю Виконавця в повному обсязі заподіяної шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 901 та ч. 1 ст. 906 ЦК України та загальних приписів цивільного законодавства встановлених частиною 1 статті 1166 ЦК України, за договором про надання послуг, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Актом складеним уповноваженими особами позивача № 1 від 21.05.2020, встановлена вина всіх задіяних вантажників у спричиненні шкоди, яка є рівнозначною та визначено вартість заподіяної шкоди кожним із вантажників в сумі 30780,91 грн., виходячи із розрахунку 338590,00/11. За таких обставин відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з кожного вантажника, в тому числі і з відповідача підлягає стягненню частина вартості зіпсованого зерна кукурудзи, пропорційна ступеню вини, в розмірі 30780 грн.91 коп., яку він просив стягнути з відповідача задовольнивши позовні вимоги. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву направленому на адресу суду 13.07.2020. Заперечуючи проти позову вказував, що насправді він за умовами цивільно-правового договору працював у позивача, та 05 та 06 травня 2020 року разом з іншими працівниками надавав послуги з навантажування зерна кукурудзи у вагони залізничного потягу на залізничній станції «Миргород», однак відповідальним за якість зерна, яке підлягало погрузці у вагон не був. Ці обов`язки виконували працівники позивача [PERSON] та лаборант [PERSON] , які здійснювали контроль за якістю при погрузці зерна. Договір про повну матеріальну відповідальність він не підписував, а за умовами договору про надання послуг, виконував щоденно роботу, яку визначали відповідальні працівники позивача. 05 травня у «ковчегу», яким здійснювалося навантажування зерна у вагони, зерно не залишилося, і «ковчег» був накритий брезентом. Вважає надуманими пояснення [PERSON] та [PERSON] , оскільки останні знаходячись на землі не могли фізично бачити зерно в ковшу, зважаючи на висоту вказаного агрегату, фотознімки якого додає. Крім того, позивачем не надано будь-яких об`єктивних та належних доказів, що підтверджують вагу зерна, яке було зіпсоване, факт погіршення якості зерна, а також подальше розпорядження позивачем вказаним зерном. В супереч положень п.2.2 цивільно-правового договору, укладеного між відповідачем Додатки які є невід`ємною його частиною до договору про характер роботи ( перелік послуг ) не складалися і відповідач їх не підписував. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦК України передбачено цивільні права особа здійснює у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на відновлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 04 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО 2012» (Замовник) та [PERSON] (Виконавець) укладено цивільно-правовий договір № 4/2 про надання послуг що не заперечується сторонами, отже між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються положеннями вищевказаного договору. Відповідно до положень п.1.5 та 1.4 Договору факт надання відповідних послуг (робіт) з боку виконавця (відповідача) буде засвідчуватися Актами прийому наданих послуг, який підписується сторонами договору після надання послуги (виконання робіт) та є невід`ємною частиною даного договору. Всупереч вищевказаних умов договору, позивачем на підтвердження обставини неналежного надання відповідачем послуг по загрузці зерна кукурудзи не надані належні та допустимі докази, тобто передбачені договором акти, які складені та підписані після виконання робіт сторонами договору 05 травня та 06 травня 2020 року. Надані суду світлокопії пояснювальних записок робітників [PERSON] та [PERSON] від 21.05.2020 року, де повідомлено про порушення допущені при загрузці зерна в ці дні відповідачем, на думку суду свідчать, що саме несвоєчасне неповідомлення цими особами про вказані обставини стали причиною заподіяння шкоди позивачу. Пунктом 5.2 Договору встановлено, якщо невиконання або неякісне виконання завдань Виконавцем заподіяло матеріальну шкоду, то дана шкода є матеріальною відповідальністю Виконавця в повному обсязі заподіяної шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 901 та ч. 1 ст. 906 ЦК України та загальних приписів цивільного законодавства встановлених частиною 1 статті 1166 ЦК України, за договором про надання послуг шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, у разі наявності його вини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В супереч вищевказаних положень закону позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують сам факт заподіяння шкоди позивачу, оскільки доданий до позовної заяви акт про встановлення розміру збитків при завантаженні вагонів №1 від 21.05.2020 року на думку суду не є беззаперечним доказом підтвердження вказаних обставин, так як не підтверджений будь якими об`єктивними доказами зокрема договором поставки зерна кукурудзи, претензіями контрагентів по договору поставки зерна, висновками відповідних лабораторних досліджень чи експертиз якості зерна при загрузці та отриманні зерна. Також не підтверджено будь-якими доказами, зокрема бухгалтерськими документами, розмір заподіяної шкоди, так як матеріали справи не містять, і в ході судового розгляду не встановлено кількість, вартість зерна кукурудзи, яке було «зіпсовано», ні на день заподіяння шкоди, ні на час звернення до суду. Як і не надано доказів, яким чином розпорядився позивач «зіпсованим» зерном в подальшому, утилізував чи реалізував як зерно нижчого ґатунку. Крім того, позивачем не спростовано твердження відповідача, що до його обов`язків входило лише завантаження зерна до залізничного вагону, в той час як перевірку якості зерна під час відправки проводили інші працівники, зокрема [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, виходячи з вищевикладених обґрунтувань, оскільки позивачем на підтвердження позовних вимог не надано належних та допустимих доказів заподіяння шкоди з вини відповідача в наслідок неналежного виконання цивільно-правового договору по наданню послуг №4/2 від04.07.2019 року в розмірі 30780 грн., тому в задоволені позову необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не можуть бути покладені на відповідача.

Outcome: dismissed