Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

сторони в шлюбі з 06.02.1998р., мають троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. [PERSON] 06.12.2016р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалось, вони часто сварились та конфліктували, тому понад рік спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, просив розірвати шлюб. В суді позивач позов підтримав, також пояснив, що подружнє життя з відповідачкою не склалось через сварки та конфлікти, що з цих причин із відповідачкою понад рік спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, він переконаний у недоцільності перебування у шлюбі, настоює на розірванні шлюбу. Від стягнення судових витрат з відповідачки відмовився. Відповідачка позов визнала, пояснила, що вона не бажає поновлювати стосунки з позивачем, просить розірвати шлюб. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Із пояснень сторін, долученого до справи свідоцтва про шлюб і копій свідоцтва про народження (а.с. 4, 5-7) убачається, що сторони в шлюбі з 06.02.1998р., мають троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Із пояснень сторін в суді, убачається, що розлад в сім'ї стався через сварки та конфлікти, тому сторони припинили подружні стосунки, понад рік спільно не проживають, просять розірвати шлюб. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Позивач настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи небажанням поновлювати шлюбні стосунки з відповідачкою та проживати однією сім'єю. Відповідачка теж просить про розірвання шлюбу з позивачем. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов.

Outcome: approved