Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 лютого 2014 року Виконавчим комітетом Червонопільської сільської ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис №01. Мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю.\~\~ \~В лютому 2018 року [PERSON] звернулась до\~ суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалось з причин несумісності характерів та різних поглядів на життя. З січня 2016 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 183 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Як встановлено судом, сторони з 15 лютого 2014 року \~ перебувають у зареєстрованому шлюбі. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року встановлено, що чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. \~За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~\~ Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10\~ постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року\~ проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вжиті судом заходи для примирення подружжя та збереження шлюбу результату не мали. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved