Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

ТзОВ «Український торгівельний дім «Белшина» звернувся до івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином в розмірі 949 353.31 грн. на користь ТзОВ «Український торгівельний дім «Белшина». У позовній заяві зазначено, що 19.05.2010 року між ТзОВ «Український торгівельний дім «Белшина» та ТзОВ «Західшина» був укладений договір складування та транспортного оброблення вантажів №88, зі змінами за додатковою угодою №1, згідно якого в період з травня по вересень 2010 року позивач передав товарному складу на зберігання шини в кількості 2227 шт. на суму 1 686 153 грн.28коп. за актом приймання-передачі. До кінця 2010 року позивачу було повернено товарно-матеріальні цінності а кількості 522 шт., а 31.12.2010 р. був складений інвентаризаційний опис залишків товару на складі, яким підтверджено залишок 1706 шин. Станом на 02.06.2011 року інвентаризація товарно-матеріальних цінностей показали відсутність 1706 шин. Вироком Івано-Франківського міського суду від 12.04.2013 року [PERSON] (директора ТзОВ «Західшина») визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст..191 ч.5 КК України, а саме встановлено факт вчинення ним заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені в особливо великих розмірах. Так, відповідачем по даній справі було самовільно відчужено 1705 автомобільних шин позивача на суму 949 353.31 грн. , що виявлено 02.06.2011 року. Заявою від 08.11.2013 року позивачем було збільшено позовні вимоги в частині суми стягнення - 1 017 304.42 грн. матеріальної шкоди. Позивач просив позов задовольнити. Стягнути з відповідача по справі на користь ТзОВ «Український торгівельний дім «Белшина» шкоду, завдану злочином в розмірі 1 017 304.42 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав з уточненнями, просив позов задовольнити. Представник відповідача судове засідання від 19.11.2013 року просила відкласти для підготовки та ознайомлення з матеріалами справи (а.с.25), а в судовому засіданні 02.04.2014 року від дачі пояснення по справі відмовилася посилаючись на бажання давати пояснення самим відповідачем, від імені якого просила відкласти розгляд справи, однак суд відхилив таке клопотання, оскільки відповідач не надав суду підтвердження поважності причин неявки, при цьому уповноважив представника за довіреністю представляти його інтереси в суді. Відповідач в судове засідання 19.11.2013р. та 02.04.2014 р. не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при розгляді даної справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку що цивільний позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду від 12.04.2013 року [PERSON] (директора ТзОВ «Західшина») визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст..191 ч.5 КК України, а саме встановлено факт вчинення ним заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені в особливо великих розмірах (а.с.1-5). Так, судом було встановлено що 19.05.2010 року між ТзОВ «Український торгівельний дім «Белшина» та ТзОВ «Західшина» був укладений договір складування та транспортного оброблення вантажів №88, зі змінами за додатковою угодою №1, згідно якого в період з травня по вересень 2010 року позивач передав товарному складу ТзОВ «Західшина» на зберігання шини в кількості 2227 шт. на суму 1 686 153 грн. 28коп. за актом приймання-передачі. До кінця 2010 року позивачу було повернено товарно-матеріальні цінності в кількості 522 шт., а 31.12.2010 р. був складений інвентаризаційний опис залишків товару на складі, яким підтверджено залишок 1706 шин. Станом на 02.06.2011 року інвентаризація товарно-матеріальних цінностей показали відсутність 1706 шин, оскільки відповідачем по даній справі було самовільно відчужено 1705 автомобільних шин позивача на суму 949 353.31 грн. , що виявлено при інвентаризації 02.06.2011 року. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області вирок Івано-Франківського міського суду від 12.04.2013 року в частині відмови в задоволенні цивільного позову скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с.6-7).В частині цивільного позову вирок скасовано і направлено справу на новий розгляд, із зазначенням того, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за статтею 1166 ЦК України. Частиною 4 ст.61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є реальні збитки та упущена вигода. За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як слідує зі ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх нім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків. Проте, згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6 зі змінами, зазначено, що оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Встановивши, що шкода завдана ТзОВ «Український торгівельний дім «Белшина» кримінально караними діями його керівника [PERSON], суд бере до уваги, що межі відповідальності юридичної особи, де був керівником [PERSON] перед позивачем та відповідача [PERSON] перед ТзОВ «Український торгівельний дім «Белшина» однакові, що дає право позивачу пред'явити вимогу про відшкодування шкоди, завданої йому злочином, безпосередньо до відповідача. Позивачем було збільшено під час розгляду справи позовні вимоги, виходячи з реальної вартості майна - автошин на час розгляду справи, що відповідає праву позивача на відшкодування матеріальної шкоди в визначеному розмірі. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 22,1166 ЦК України,

Outcome: approved