Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився постійно мешкати разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Посилаючись на вищезазначені обставини, а також на те, що відповідач після розірвання шлюбу протягом тривалого часу ніяких стосунків із сином не підтримує, його долею не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та матеріального утримання своєї неповнолітньої дитини, позивач в поданій заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Справу просив розглянути без його участі. Відповідач згідно наданої письмової заяви позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути бей його участі. Представник третьої особи на боці позивача, який не заявляє самостійних вимог, - органу опіки та піклування Попаснянської районної державної адміністрації - позовні вимоги визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Справу просив розглянути без його участі. Суд, вислухавши думку прокурора, який вважає задоволення позову доцільним та в інтересах неповнолітньої дитини, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст.150 СК України на батьків покладені обов'язки щодо виховання та розвитку своїх неповнолітніх дітей, а саме - виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважання дитини. При цьому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 ч.1 СК України «мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Також, відповідно до п.16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Із наданих позивачем письмових доказів (а.с.6-15) судом встановлено, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу став постійно мешкати разом з позивачем та знаходитись на його утриманні. При цьому відповідач після розірвання шлюбу дійсно протягом тривалого часу ніяких стосунків із сином не підтримує, його долею не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та матеріального утримання своєї неповнолітньої дитини. Крім того, відповідач на підставі нотаріально посвідченої заяви добровільно відмовився від батьківських прав в відношенні свого малолітнього сина [PERSON] (а.с.15). Також судом враховуються й висновки Ради опіки та піклування Попаснянської райдержадміністрації (а.с.12), згідно яких позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], є доцільним та таким, що в повному обсязі відповідає правам та законним інтересам малолітньої дитини. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що при таких обставинах позовні вимоги є обгрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст.150,164-166 СК України, Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved