Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 09 серпня 2011 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 16500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконав. Станом на 30 вересня 2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 24 454 гривні 32 копійки, в тому числі: 14967 гривень 65 копійок - заборгованість за кредитом, 7145 гривень 99 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом, 700 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1140 гривень 68 копійок - штраф (процентна складова). Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 3 (зворот), 38). З урахуванням прав, передбачених ст.. 27 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він дійсно отримав у «ПриватБанку» кредитну картку з лімітом 16500 гривень. Користувався коштами, погашав борг, але з 2013 року він доглядає за своєю нерухомою матір'ю, у зв'язку з цим не може бути працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх доньок, а тому у березні цього року звернувся до «ПриватБанку» з клопотанням оформити йому кредитні канікули, чи якимось іншим чином розстрочити погашення боргу. Банк відмовив йому у задоволенні такого клопотання. Просив зменшити суму стягнення. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 09 серпня 2011 року (а.с. 5). Предметом договору є кредит в сумі 16 500 гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік (2,5 на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с. 5-6). Невід'ємною частиною Договору відповідно до вимог ст. 634 ЦК України є Умови і Правила надання банківських послуг (зворот а.с. 5). Відповідач своїм підписом підтвердив, що заява разом із Пам'яткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 5). Відповідно до 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 24) [PERSON] надав свою згоду Банку за власною ініціативою установлювати та змінювати кредитний ліміт та встановлювати будь-який розмір кредитного ліміту. Позичальник зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг) (зворот а.с. 26). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку, позичальник зобов'язаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодився про що ствердив своїм підписом у заяві (а.с. 5). Відповідач відповідно до тарифів по престижним картам «VISA» зобов'язувався до 25 числа кожного місяця наступного за звітним вности щомісячний обов'язковий платіж (а.с. 6-7). Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON], своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості та починаючи з лютого 2015 року не виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Зокрема, із наданого розрахунку вбачається, що останнє погашення кредиту позичальник здійснював у лютому 2015 року (зворот а.с. 4). Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом станом на 30 вересня 2015 року в сумі 14 967 гривень 65 копійок, підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. За користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірах передбачених «Тарифами Банку» із розрахунку 360 календарних днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою (зворот а.с. 29). Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору (зворот а.с. 13). А тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картрахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявив, що регулярно знайомився на сайті позивача зі станом свого картрахунку та йому відомо про підняття відсоткової ставки. Базова % на місяць ставка за користування кредитом у місяць, відповідно до тарифів по престижним картам Visa умов і правил надання банківських послуг становить 2,5 % у рік (а.с. 6). Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Розрахунком заборгованості (а.с. 4) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і до моменту звернення Банку в суд із цим позовом допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 7 145 гривень 95 копійок. Відповідно до норм цивільного законодавства: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 26) передбачено зобов'язання Позичальника погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 17), передбачено, що при непогашенні кредиту у строк, встановлений графіком погашення кредиту, процентів і винагород, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту рахується простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, встановленим у заяві на приєднання до Договору для процентів, з дня винекнення простроченої заборгованості. У випадку непогашення вказаного простроченого обов'язку на протязі 30 календарних днів всі проплачені після вказаної дати суми являються пенею (зворот а.с. 17). Станом на 30 вересня 2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість по комісії та пені за користування кредитом в сумі 700 гривень (а.с. 4). Пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 17) передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (1140 гривень 68 копійок). Умовами договору передбачено, що власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобіганню винекненню Овердрафту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON], починаючи із березня 2015 року, не слідкує за витратами по кредитній картці, в результаті чого у нього утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 24 454 гривні 32 копійки. Отже, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до [PERSON] є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону. Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем Заяви (а.с. 5) (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України та п. 2.1.1.12.11 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 30), Банк - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частині. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 19), які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 11) передбачено, що у випадку незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору 09 серпня 2011 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити [PERSON], у свою чергу, не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку та до лютого 2015 року користувався карткою, зокрема здійснював погашення кредиту. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 09 серпня 2016 року. Одночасно з вищевикладеним, суд вважає таким, що підлягає до задоволення клопотання відповідача про зменшення суми боргу. Частина 3 статті 551 ЦК України дозволяє суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із поданих в судовому засіданні відповідачем документів (а.с. 49-52) слідує, що до складу його сім'ї входить дружина та двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, в даний час [PERSON] не може бути працевлаштований, оскільки здійснює догляд за своє матір'ю [PERSON], [INFO], яка за станом здоров'я потребує стороннього догляду. З 16 січня 2014 року [PERSON] призначено компенсацію за надання послуг по догляду за хворою матір'ю в сумі 96 гривень 46 копійок. За таких обставин, суд вважає виключними сімейні обставини, що склалися у відповідача, саме вони вплинули на необхідність використання коштів із кредитної картки та всі в сукупності породили неплатоспроможність відповідача, а тому приймає рішення про можливість застосування у цих правовідносинах ч. 3 ст. 551 ЦК України та про зменшення неустойки (пені та штрафів) аж до нуля. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1218 гривень судового збору (а.с. 1), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial