Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Позов мотивовано тим, що між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-00239 від 12.03.2018 року на суму 4000 грн. 00 коп. Згідно з договором позичальник зобов`язувався: повернути наданий йому кредит у розмірі 10 132,68 грн., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 844,39 грн., відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18,3 % на місяць. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 07.03.2019 року. Позичальником не виконано умови договору, не сплачувались проценти та не погашався кредит, у зв`язку із чим у [PERSON] утворилась заборгованість перед ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС», яка станом на 01.04.2020 року становить 10 421,47 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадженя з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розглядсправи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позов визнала чатково на суму 4 000 грн., та пояснила, що у неї немає на даний час можливості сплачувати борг, оскільки вона ніде не працює. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2018 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-00239 від 12.03.2018 року на суму 4000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків у розмірі 18,3 % від суми наданого кредиту за кожен/кожні 30 днів користування та кінцевим терміном повернення 07.03.2019 року (а.с. 5-6). Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 4 000 грн. 00 коп. підтверджується видатковим касовим ордером від 12.03.2018 року (а.с. 10). Кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, позичальник зобов`язувалась повернути у касу або на рахунок кредитора відповідно до «Графіку внесків за Договором» (п. 1.7 договору). В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 6 днів від дати визначеної у графіку внесків за договором позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50 грн. за кожен факт порушення (п. 4.2 договору). [PERSON] порушила умови договору щодо своєчасності погашення кредиту та процентів відповідно до графіку платежів, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 10 421,47 грн., з яких: 3 754,04 грн. тіло кредиту, 6 267,43 грн. - проценти за період з 12.03.2018 року по 04.05.2020 року, та 400 грн. штраф (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00239 від 12.03.2018 року на загальну суму 10 421,47 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] являється інвалідом 3 групи (а.с. 12). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп. З огляду на те, що згідно чинного законодавства від сплати судового збору звільняються тільки особи з інвалідністю I та II груп, а відповідач є інвалідом ІІІ групи та враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved