Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2012 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Згідно вищевказаного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1770-06/02 від 29.11.2006 року, що був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою - [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». У зв'язку з чим усі права кредитора за вищевказаним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи». 29.11.2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали договір №1770-06/02, відповідно до умов якого, банк зобов'язується надати боржнику кредит в розмірі 159926 грн., а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Натомість, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 30.06.2013 року у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 46535,20грн. Вказуючи на відмову у добровільному порядку погасити заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму боргу та сплачений позивачем судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. В обґрунтування вимог зазначив, що 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи та ПАТ «АК ПІБ» укладено договір відступлення прав вимоги по кредитних договорах, укладених з фізичними особами, в т.ч. і право вимоги по кредитному договору, укладеному з відповідачем. При укладені вказаного договору була передана заборгованість відповідача по кредитному договору, а саме: по тілу кредиту: 38965 грн. строкової заборгованості та 35628 грн. простроченої заборгованості, по відсотках: 23691,73 грн. нарахованих але не сплачених відсотків та 12242,59 грн. прострочених відсотків. В березні 2013 року відповідач почав сплачувати заборгованість. Так, 27.03.2013 року відповідач вніс 4900 грн., які були спрямовані банком на погашення відсотків, 07.05.2013 року та 30.05.2013 року - вніс по 5000 грн. теж на погашення відсотків. 14.04.2013 року відповідач вніс 59700 грн., з яких 28244,79 грн. були спрямовані на погашення відсотків, а 31455,21 грн. - на погашення тіла кредиту. Після цього сплати припинилися, і станом на 30.06.2013 року виникла заборгованість. Поданий відповідачем розрахунок заборгованості вважає не вірним, оскільки обрахований по графіку, що був додатком до кредитного договору, у яком зазначена стала сума. Однак у зв'язку з простроченням відповідачем платежів такий обрахунок не відповідає сумі боргу. Вказав, що пеня нарахована відповідно до п.6.2 кредитного договору. Так, 637,55 грн. пені нараховано на 57543 грн. простроченої суми тіла кредиту за період з 31.03.2013 року по 30.04.2013 року. 1147,80 грн. пені нараховано на суму 92795,55 грн, яка складається з тіла кредиту та відсотків за період з 30.04.2013 року по 31.05.2013 року. 1106,12 грн. нараховано на суму 87795,55 грн., яка складається з тіла кредиту та відсотків за період з 31.05.2013 року по 30.06.2013 року. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Підтвердив факт укладення 29.11.2006 року з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредитного договору на суму 159926 грн., зі сплатою 16% річних. Зазначив що за кредитним договором отримав всю суму кредиту, і вчасно сплачував згідно графіку тіло кредиту та відсотки до 27.11.2010 року. На вказану дату залишалось 68146 грн. кредиту. Визнав, що у 2008 році підписав з банком додаткову угоду про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, яка становила 20%. Зазначив, що змушений був підписати таку угоду оскільки не мав можливості достроково погасити кредит. У 2010 році банк направив йому повідомлення про зміну реквізитів, попередивши що у зв'язку з ліквідацією філії банку у м.Славуті, у якій він обслуговувався, кредит необхідно погашати через Ощадбанк. Коли він звернувся в Ощадбанк, працівники повідомили його, що змінився код банку, і платежі не проходять. Оскільки не мав інших реквізитів перестав сплачувати кошти за кредитним договором. В грудні 2012 року йому зателефонували з ТОВ «Кредитні ініціативи» і повідомили, що товариство є правонаступником банку. Вказали, що у нього є заборгованість по кредитному договору понад 100000 грн. Він вніс на рахунок ТОВ «Кредитні ініціативи» чотирма платежами 74600 грн., і вважав, що залишилася незначна сума. Після цього, йому стали телефонувати і погрожувати. Позов визнав частково, вважає, що розрахунок боргу, позивачем обраховано невірно, а прострочка виникла з вини первісного кредитора, оскільки його не повідомили про нові реквізити банку, і він не мав можливості розраховуватися за кредитним договором. Визнав, що не вживав заходів для з'ясування таких реквізитів і не намагався іншим чином розраховуватися по договору, в т.ч. не перераховував коштів ПАТ «АКПІБ» по реквізитах, зазначених у кредитному договорі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позов не підлягає задоволенню. В обґрунтування заперечення зазначив, що укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «АКПІБ» договір не є договором факторингу, тому не підпадає під дію Закону «Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг». Вказав, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється діяльність у сфері матеріального виробництва та торгівлі». Ствердив, що переуступка права вимоги відбулась незаконно, оскільки відповідно до пункту 1 розпорядження Держфінпослуг від 03.04.2009 №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за №373/16389 фінансова послуга з факторингу, зокрема, полягає у набутті відступленого права грошової вимоги до боржників, які є суб'єктами господарювання, а кошти за Кредитним договором було надано відповідачу, який є фізичною особою, з метою задоволення власних споживчих потреб. Вважає, що укладання не банківською фінансовою установою (фактором) договору факторингу, яким передбачено набуття фактором права вимоги до боржника - фізичної особи є порушенням вимог зазначеного розпорядження. Зазначив, що відповідно до вимог ст.ст. 203,215 ЦК України такий договір є недійсним (нікчемним) з моменту його підписання, а тому у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутнє право вимоги. Просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.11.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (правонаступником якого було ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та [PERSON] укладений кредитний договір №1770-06/02, за яким останній отримав кредит в сумі 159926грн. під 16 відсотків річних, строком до 28.11. 2013 року (а.с.22,24). Факт отримання кредитних коштів за кредитним договором на вказану суму відповідачем в судовому засіданні не заперечувався. 27.11.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» а [PERSON]В укладений договір про внесення змін №922-08/02 до кредитного договору №1770-06/02 від 29.11.2006 року, за яким сторони домовились про зміну процентної ставки, встановивши з 1 грудня 2008 року процентну ставку за користування кредитом в розмірі 20% річних (а.с.85). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором (з наступними змінами) виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 17.12.2012 року його заборгованість перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» становила 110527,32 грн., з яких - 74593 грн. заборгованість за кредитом, - 35934,32 грн. заборгованість по відсотках. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора згідно зі ст. 514 ЦК України переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Кредитні ініціативи» придбало Кредитний Портфель - право вимоги за кредитами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення права вимоги, в тому числі і за договором № 1770-06/02 від 29.11. 2006 року укладеного із [PERSON], з наступними змінами внесеними договором про внесення змін №922-08/02 до кредитного договору №1770-06/02 від 29.11.2006 року, що підтверджується договором відступлення прав вимоги та додатком до нього, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні (а.с.9-20,104) Отже, сукупність вищезгаданих письмових доказів достатня для висновку про зміну кредитора у зобов'язанні та передачу новому кредитору усіх прав та обов'язків за кредитним договором № 1770-06/02 від 29.11. 2006 року, з наступними змінами. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» станом 17.12.2012 року передало ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги до відповідача на суму 110527,32 грн, а саме: по тілу кредиту: 38965 грн. строкової заборгованості та 35628 грн. простроченої заборгованості, по відсотках: 23691,73 грн. нарахованих але не сплачених відсотків та 12242,59 грн. прострочених відсотків, що підтверджується витягом з додатку до договору про відступлення права вимоги, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні (а.с.104). 20.12.2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало відповідачу [PERSON] повідомлення про відступлення, у якому було зазначено розмір кредитної заборгованості в сумі 74593 грн., розмір заборгованості за процентами - 35934,32 грн. та реквізити Нового кредитора (а.с. 59) В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав факт отримання вказаного повідомлення факсимільним зв'язком за місцем роботи, зазначивши, що таке повідомлення на його думку є неналежним. Отримання відповідачем повідомлення про зміну кредитора та відступлення права вимоги підтверджується наступними діями відповідача, спрямованими на погашення заборгованості. Так, в березні 2013 року відповідач [PERSON] став виконувати зобов'язання за кредитним договором перед новим кредитором, перерахувавши ТОВ «Кредитні ініціативи» на рахунок в ПАТ «Альфа-Банк»: 27.03.2013 року - 4900 грн., 07.05.2013 року - 5000 грн., 30.05.2013 року - 5000 грн., 14.06.2013 року - 59700 грн. Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Натомість, частково виконавши зобов'язання перед Новим кредитором, відповідач перестав сплачувати належні суми за умовами кредитного договору, чим не виконує взяті на себе зобов'язання та грубо порушує істотні умови кредитного договору. Таким чином, станом на 30.06.2013 р. у відповідача виникла заборгованість в сумі 46535,20 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.28). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не приймає до уваги розрахунки заборгованості (а.с.92-93 98-99), надані відповідачем та його представником, оскільки такі розраховані на суму боргу, яка станом на 27.11.2010 року складає 68146 грн., що не підтверджено в судовому засіданні належними доказами, а також без урахування пені. Натомість, наданий позивачем розрахунок заборгованості проведений відповідно до умов кредитного договору, підтверджується письмовими доказами, зокрема сума боргу, на яку у позивача виникло право вимоги підтверджується додатком до договору про відступлення права вимоги (а.с.104). Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і інші доводи представника відповідача щодо неналежного позивача, відсутності у нього права вимоги та щодо недійсності договору відступлення права вимоги. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). У зв'язку з тим, що позичальник не виконав покладені на нього обов'язки, як позичальника за укладеним кредитним договором, у відповідача виникла прострочена заборгованість, яка підлягає стягненню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду, з [PERSON] підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» понесені і документально підтверджені судові витрати в розмірі 465,35 грн.

Outcome: approved