Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через відсутність взаєморозуміння та відмінність поглядів на життя, вони не зійшлися характерами, мають різне світосприйняття та відношення до сімейного життя, в сім'ї виникали постійні сварки, вони втратили почуття поваги і любові одне до одного, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, на примирення не згідні, відповідач не цікавиться дітьми, не надає допомоги на їх утримання, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей по 600 грн. щомісячно на кожну дитину та сплачений нею судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причину неявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Діти на даний час проживають з матір'ю. Тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні стосунки, на примирення не згідні. Відповідач не цікавиться дітьми, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоча він є працездатним, здоровим, інших утриманців не має і має змогу надавати допомогу на утримання дітей. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально. В ситуації, що склалася, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітніх (малолітніх) дітей необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, то суд вважає, що він може утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. На думку суду, аліменти необхідно стягнути в сумі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину, тобто у сумі, яка зазначена в позові. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дітей, стан їх здоров'я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини. На думку суду, стягнення аліментів у вказаній сумі є реальним і відповідатиме належному утриманню дітей. Неявку відповідача до суду розцінено, як його самоусунення від вирішення даного спору. Відповідач, отримавши позовну заяву ніяким чином не відреагував на неї, не подав своїх заперечень, тому суд вважає, що він зможе сплачувати вказану суму аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду і сума судового збору визначається на час подання позову, а також сплачений позивачкою на її користь судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу.

Outcome: approved