Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 04 січня 2019 року до суду звернулася [PERSON], представником якої є [PERSON], з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй належить квартира [ADDRESS] В даній квартирі також зареєстрований її син [PERSON]. На початку 2003 року її син зібрав речі і виїхав у невідомому напрямку, його місцезнаходження їй невідоме. Вона фактично позбавлена можливості в повній мірі розпоряджатися, як власник, своєю квартирою, тому звернулася до суду з даним позовом і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], у судовому засіданні підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 08 лютого 2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 15 березня 2019 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло (а.с. 80). Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-11). Відповідно до договору купівлі-продажу № Н Р-28 від 12 червня 2001 року, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.15-16). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданому 26 березня 1976 року, його батьками вказані: [PERSON], [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки про склад сім'ї з місця реєстрації від 06.12.2018 року за адресою: [ADDRESS], до складу сім'ї зареєстрованих входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.18). Згідно актів від 02.10.2015 року, від 04.06.2018 року та від 30.09.2018 року [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с.19,22,23). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає у квартирі, сусідній з квартирою позивачки. [PERSON] проживає разом із сином і невісткою. [PERSON] проживав у її квартирі до 2003 року. Після цього вона його не бачила і куди він виїхав, Буває у них вдома часто, речей [PERSON] у квартирі немає. Коли він проживав у квартирі, то зловживав спиртними напоями, лаявся і бився, тому його дружина часто у неї переховувалась. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона спілкується з позивачкою з 2016 року, знає також її сина [PERSON], бо, часто бувають у позивачки в гостях. Про те, що у позивачки є другий син [PERSON], вона навіть не знала, дізналася недавно. [PERSON] у квартирі не проживає, його речей там немає. Отже, судом встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає у належній позивачу квартирі понад один рік. Таким чином, між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Норми права, застосовані судом: Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.... Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Мотиви суду. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що права позивача, як власника житла на безперешкодне користування житлом порушується наявністю реєстрації у ньому відповідача, отже існують підстави для задоволення позову. Судом установлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], де разом з нею зареєстрований [PERSON], який з 2003 року у вказаній квартирі не проживає без поважних причин, понад один рік. Тому суд вважає, що він втратив право на користування вказаною квартирою. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачем, оскільки вона не висувала вимог про їх стягнення з відповідача. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved