Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 23.11.2020 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення аліментів. Предметом позовних вимог є стягнення з [PERSON] на свою користь щомісячно аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 тис. грн. до досягнення нею повноліття. Підставою позовних вимог є те, що 05.06.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. За час спільного проживання у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] Рішенням Малинського районного суду від 11.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано, доньку [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Таким чином дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач протягом декількох місяців надавав фінансову допомогу, однак цих коштів недостатньо для забезпечення дитини. Отже, добровільно про сплату аліментів позивачу з відповідачем домовитися не вдалося. Тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечила щодо заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов разом з доказами до суду не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 05.06.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 11.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано; дитину [PERSON] , 2010 року народження, залишено проживати з матір`ю (а.с.5). Відомості про те, що відповідач непрацездатний, фізично не здоровий або має на своєму утриманні інших осіб, у суду відсутні. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.1,6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей\~141,\~180-182 Сімейного кодексу України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений\~ст. 180 СК України, з врахуванням того факту, що позивачем не надану суду доказів щодо матеріального становища відповідача, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial