Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Добра праця» (далі - ТОВ «Добра праця») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, уточненим 17.12.2020 року, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 5260,00 грн., 1010,97 грн. - інфляційних витрат, 486,84 грн. - 3% річних, а всього 6757,81 грн., посилаючись на те, що 18.09.2017 року між ТОВ «Добра праця» і [PERSON] було укладено договір №0657-2017 про надання інформаційних послуг. Відповідно до п.п.6.2, 6.3 зазначеного договору відповідач як замовник зобов`язався оплатити вартість наданих інформаційних послуг шляхом сплати позивачу як виконавцю суми в розмірі 5260,00 грн. без ПДВ. в безготівковому порядку в день отримання від виконавця інформаційної послуги, отримання якої підтверджується актом прийому-передачі виконання робіт, або не пізніше, чим на 2 день з дати отримання від виконавця інформаційної послуги. 01.11.2017 року між позивачем і відповідачем було укладено акт здачі-приймання наданих інформаційних послуг, згідно з п.2 якого сторони підтвердили, що на виконання умов договору, протягом строку його дії, виконавцем надані послуги замовнику на загальну суму 5260,00 грн., без ПДВ, а також, що зазначені послуги надані виконавцем у належний строк і у повному обсязі, тобто будь-які зауваження з боку замовника до виконавця повністю відсутні. Однак, відповідач своїх грошових зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим за період з 03.11.2017 року по 03.12.2020 року у нього утворилась заборгованість, а саме: 5260,00 грн. - основного боргу, 1010,97 грн. - інфляційних витрат, 486,84 грн. - 3% річних. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2102,00 грн. і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 19.10.2020 року позовну заяву було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків. 26.10.2020 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про оплату судового збору. Ухвалою суду від 09.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. 17.12.2020 року від представника позивача до канцелярії суду надійшли заява про збільшення позовних вимог із уточненою позовною заявою, а також розрахунки 3 % річних та інфляційних витрат, клопотання про стягнення з відповідача понесених судових витрат у вигляді сплати судового збору і наданої професійної правничої допомоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав викладене в уточненій позовній заяві, а також просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. У судові засідання, призначенні на 17.12.2020 року і 02.02.2021 року, відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви від відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.12.2019 року, основним видом економічної діяльності ТОВ «Добра праця» є діяльність агентств працевлаштування (а.с.3-4). 18.09.2017 року між ТОВ «Добра праця» (виконавець) і [PERSON] (замовник) було укладено договір №0657-2017 про надання інформаційних послуг (а.с.5-6). Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору виконавець зобов`язався на свій ризик своїми силами та засобами надавати інформаційні послуги замовнику в строки та на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язався своєчасно приймати їх та оплачувати, дотримуючись договірних строків та здійснювати повне сприяння виконавцю у виконанні покладених на нього обов`язків. На підставі п. 2.2 вказаного договору надання інформаційних послуг замовнику передбачає одержання останнім від виконавця інформаційних продуктів - згідно з тематикою, яка визначається та надається замовником виконавцю в усній (вербальній) чи/або письмовій формі. Зокрема, але не виключно: надання інформації щодо порядку та особливостей дії трудового законодавства відповідних країн, запитуваних замовником; надання інформації з питань, що стосуються тимчасової візи для іноземців, роз`яснення правил та процедур посольств України та держави знаходження потенційного партнера замовника; надання інформації про консульські установи України та громадські організації що надають допомогу мігрантам. Згідно з п. 2.4 зазначеного договору при наданні зазначених у п.2.2. послуг виконавець керується відповідним чинним законодавством України та цим договором і гарантує таку якість наданих за цим договором інформаційних послуг, що відповідає вимогам які звичайно ставляться до послуг такого роду. Відповідно до п. 5.3 вказаного договору інформаційні послуги, визначені в предметі цього договору надаються замовнику шляхом підготовки та представлення виконавцем відповідних інформаційних вербальних повідомлень, або за згодою сторін - у формі письмових бюлетенів. На підставі п. 5.6 зазначеного договору факт надання послуг за цим договором оформляється актом здачі-прийняття наданих інформаційних послуг, який є невід`ємною частиною цього договору, складається у двох примірниках (по одному для кожної із сторін) і набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами. Згідно з п. 6.1 вказаного договору ціна цього договору складається з вартості наданих виконавцем інформаційних послуг. Відповідно до п.п.6.2, 6.3 зазначеного договору замовник зобов`язується оплатити вартість наданих інформаційних послуг, передбачених в предметі цього договору, шляхом сплати виконавцю суми в розмірі 5260,00 грн., без ПДВ в безготівковому порядку в день отримання від виконавця інформаційної послуги, отримання якої підтверджується актом прийому-передачі виконання робіт, або не пізніше, чим на 2 день з дати отримання від виконавця інформаційної послуги. 01.11.2017 року між ТОВ «Добра праця» і [PERSON] було укладено акт здачі-приймання наданих інформаційних послуг (а.с.7). Згідно з п.2 вказаного акту здачі-приймання наданих інформаційних послуг сторони підтвердили, що на виконання умов договору, протягом строку його дії, виконавцем надані послуги замовнику на загальну суму 5260,00 грн., без ПДВ, а також, що зазначені послуги надані виконавцем у належний строк і у повному обсязі, тобто будь-які зауваження з боку замовника до виконавця повністю відсутні. Отже, позивач ТОВ «Добра праця» виконав свої зобов`язання згідно Договору №0657-2017 від 18.09.2017 року про надання інформаційних послуг у повному обсязі і у належний строк. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання за договором №0657-2017 від 18.09.2017 року про надання інформаційних послуг, не сплатив суму вартості наданих інформаційних послуг, передбачених в предметі цього договору, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості в розмірі 5260,00 гривень. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання від 01 жовтня 2014 року по справі №6-113 цс 14, будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, враховуючи характер правовідносин між сторонами, з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті втрати від інфляційних процесів за період з 04.11.2017 року по 04.12.2020 року. За розрахунком, зробленим представником позивача, втрати від інфляційних процесів за період листопад 2017 року - листопад 2020 року складає 1010,97 гривень, а 3 % річних - 486,84 гривень. Враховуючи період за який проведено розрахунок, час звернення до суду, суму грошового зобов`язання, суд вбачає проведені представником позивача розрахунки достовірними та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Добра праця» втрати від інфляційних процесів у розмірі 1010,97 гривень і 486,84 гривень - 3 % річних. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2102,00 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Крім того, згідно з ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За вимогами п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому склад та розміри витрат, пов`язаних із оплатою правничої допомоги, беззаперечно входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Договором №24/ДП про надання правничої допомоги від 23.12.2019 року, укладеним між позивачем і адвокатом Бізденежним С.Р., закріплені повноваження адвоката на представництво інтересів позивача у даній справі. Адвокатом надано ордер та копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. Згідно з актом надання послуг №1 від 17.12.2020 року до договору №24/ДП про надання правничої допомоги від 23.12.2019 року адвокат Бізденежний С.Р . надав ТОВ «Добра праця» правові послуги на суму 5000,00 грн. Сплата вартості наданих послуг у зазначеній сумі підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 17.12.2020 року.

Outcome: approved