Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого є спільна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка після припинення між сторонами шлюбних відносин залишилась мешкати разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. При цьому за рішенням Попаснянського райсуду відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частки усіх видів доходів до досягнення дочкою повноліття. На час подачі позову дочка [PERSON], досягнувши повноліття, навчається у вищому учбовому закладі, а саме є студентом першого курсу фармацевтичного факультету Вінницького національного медичного університету ім..М.І.Пирогова з денною формою навчання за контрактом. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка також зазначає, що дочка [PERSON] в дійсний час у зв'язку з навчанням ніде не працює та потребує на отримання матеріальної допомоги від відповідача, але відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм сімейним та матеріальним станом, а також станом свого здоров'я відповідач спроможний надавати таку допомогу. У зв'язку з чим в поданій заяві позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до закінчення дочкою навчання, але не пізніше досягнення нею 23-річного віку. Справу просила розглянути без її участі. Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що за своїм сімейним та матеріальним станом він може сплачувати на утримання дочки аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів доходу щомісяця. Суд, заслухавши доводи відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, згідно ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Крім того, згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Також, згідно ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом із наданих позивачкою письмових доказів (а.с.2-11) було встановлено, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого є спільна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка після припинення між сторонами шлюбних відносин залишилась мешкати разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що в дійсний час дочка [PERSON], досягнувши повноліття, навчається у вищому учбовому закладі, а саме є студентом першого курсу фармацевтичного факультету Вінницького національного медичного університету ім..М.І.Пирогова з денною формою навчання за контрактом, що підтверджується відповідною довідкою на а.с.14. При цьому в дійсний час у зв'язку з навчанням повнолітня дочка ніде не працює та фактично утримується позивачкою, яка постійно працює та отримує щомісяця заробітну плату у розмірі 2268 грн.37 коп., що підтверджується відповідною довідкою на а.с.12. Разом з тим суд зазначає, що позивачкою не було надано на адресу суду будь-яких доказів, які б свідчили про вартість навчання дочки у вищому учбовому закладі за контрактом. Крім того, судом враховується матеріальний та сімейний стан відповідача. Так, із пояснень відповідача та наданих ним письмових доказів судом встановлено, що відповідач також має малолітню дитину від другого шлюбу - дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач на підставі рішення Попаснянського райсуду від 08 травня 2014 року сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується відповідною копією рішення на а.с.31. Також судом встановлено, що в дійсний час відповідач постійно працює, отримуючи щомісяця заробітну плату у розмірі приблизно 4000 - 4500 грн. на місяць з урахуванням утриманих із зарплати аліментів, що підтверджується письмовими доказами на а.с.26-30. Крім того, судом враховується, що в дійсний час відповідач постійно мешкає разом із своїм батьком [PERSON], 1944 року народження, який внаслідок свого стану здоров'я потребує на отримання постійної сторонньої допомоги, що підтверджується відповідними доказами на а.с.21-25,32-33, у зв'язку з чим відповідач змушений постійно нести додаткові витрати на придбання ліків та медикаментів для лікування та утримання свого батька. Разом з тим, судом встановлено, що після досягнення старшою дочкою [PERSON] повноліття відповідач дійсно не надає матеріальної допомоги на її утримання. Враховуючи вищенаведене у сукупності суд зазначає, що сторони не надали інших доказів на підтвердження своїх доводів. У зв'язку з чим суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає частковому задоволенню, так як судом встановлено, що відповідач дійсно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дочки, хоча за своїм сімейним та матеріальним станом, а також станом свого здоров'я відповідач спроможний надавати таку допомогу. При цьому суд вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, повинен складати 1/6 частку усіх видів доходів відповідача щомісяця. Вирішуючи позов таким чином суд зазначає, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», а тому понесені по справі судові витрати у розмірі 243 грн.60 коп. суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст.180-184,191,198-201 СК України,

Outcome: partial