Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» 03.06.2021 року звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, а саме просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» заборгованість за період 01.07.2015 року по 31.03.2021 року в розмірі 10275, 31 грн., 3% річних в розмірі 977, 14 грн., інфляційні витрати в розмірі 2065, 34 грн., а також судовий збір у розмірі 2270, 00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут». Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання за період з 01.07.2015 року по 31.03.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 10275, 31 грн., проте вказану суму боргу не сплачено. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати нараховано 3% річних у розмірі 977, 14., та інфляційні витрати у розмірі 2065, 34 грн. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надала. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до статтей 10, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно постанови №1588 від 21.05.2015 року (переоформлена на безстрокову постановою від 08.09.2015 року №2283), та згідно постанови від 11.05.2017 року №633, виданої на постачання природнього газу на території України. На Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01.10.2015 року, з 01.04.2017 року - відповідно до Постанови КМУ №187 від 22.03.2017 року, з 01.11.2018 року - відповідно до Постанови КМУ №867 від 19.10.2018 року). Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року, та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до пункту 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 року та розміщений на офіційному сайті (https://khgaszbut.104.ua). Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», оскільки факт фактичного споживання відповідачем природного газу та оплата споживачем рахунку (квитанції) постачальника ТОВ «Харківгаз збут» свідчать про приєднання (акцептування) відповідачем умов типового договору постачання природного газу з ТОВ «Харківгаз збут». Зазначене свідчить, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до абзацу 2 пункту 22 розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.07.2015 року по 31.03.2021 року складає 10275, 31 грн., та не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 4). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія частини 2 статті 625 Цивільного України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Так, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, Товариством нараховано 3% річних - 977, 14 грн., інфляційні втрати - 2065, 34 грн. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача, наданим позивачем та загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 13317, 79 грн. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі викладеного, беручи до уваги, що зобов`язання відповідачем не виконується належним чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved