Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 грудня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір № 1606291 про надання у позику 9000 грн. 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №23042020 у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2304220 від 23 квітня 2020 ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 32364,00 грн., з яких: 9000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу, 4860,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 18504,00 грн. сума заборгованості за пенею. Згідно з умовами кредитного договору, укладеного із ТОВ «Авентус Україна» позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом\~на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, ні первісному кредитору, ні після відступлення прав вимоги ТОВ «ФК«ЄАПБ», у зв`язку з чим, утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 32364,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.04.2020 року, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, а заборгованість за кредитним договором станом на 23.04.2020 року не погашена. Тому позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором в сумі 32364,00 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4860,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 18504,00 грн. сума заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 18 травня 2021 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Згідно поданого відзиву представником відповідача вказано, що позов не визнається, оскільки [PERSON] підтверджує ту обставину, що вона отримала кредит у грудні 2019 року в сумі 9000 грн., однак не може підтвердити чи спростувати, що кредит наданий саме ТОВ «Авентус Україна». Також відповідач не погоджується із нарахованими відсотками в розмірі 4860 грн. за користування коштами протягом 30 днів, так як вважає їх розмір надмірним, а нарахований розмір штрафу (пені) не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором. Крім цього, просить суд застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), який в силу вимог ст.258 ЦК України становить 1 рік та позивачем пропущено, та відмовити у позові із даних підстав. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що кредитний договір № 1606291\~від 07\~грудня 2019\~року,\~за яким\~відповідач отримала\~ у\~позику 9000\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності та\~платності,\~укладений \~між [PERSON] \~та \~ТОВ «Авентус\~Україна» в електронній\~формі.\~Фіксація волі\~сторін та\~його змісту\~здійснюється за\~допомогою складання\~документу,\~який відтворює\~волю сторін,\~що втілюється\~в електронному\~документі.\~При укладенні\~кредитного договору\~в електронному\~вигляді,\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями\~та підписаному\~у порядку,\~визначеному ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~ [PERSON] \~було виконано\~весь необхідний\~алгоритм дій,\~передбачений Розділом\~5\~Правил надання\~коштів у\~позику,\~що є\~підтвердженням того,\~що кредитний\~договір укладений\~між сторонами\~в електронній\~формі має\~силу договору,\~який укладений\~в письмовій\~формі,\~так як\~без проходження\~реєстрації та\~отримання одноразового\~ідентифікатора \~коду,\~що відповідно\~до Правил\~є електронним\~підписом позичальника,\~який використовується\~ним як\~аналог власноручного\~підпису. До моменту відступлення права вимоги, а саме до 23.04.2020, за даним кредитним договором заборгованість нараховувалася ТОВ «Авентус Україна». ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, що відображено у картці обліку, виконаній первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна». При формуванні Реєстру боржників за договором факторингу №23042020 від 23.04.2020 року було допущено технічну помилку, що потягла за собою технічну описку при написанні позовної заяви, а саме пеня відсутня, а заборгованість по відсотках та штрафу помилково визначена, однак загальний розмір заборгованості зазначено вірно - 32364,00 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, та просить суд вважати вірними її складові - 18864 грн. сума заборгованості за відсотками, 4500 грн. сума заборгованості за штрафом. Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що відповідач має сумніви щодо надання їй позики саме ТОВ «Авентус Україна», оскільки отримувала телефонні дзвінки від різних колекторів, а зміна у відповіді на відзив предмета зміни складових заборгованості, не спростовують аргументів відповідача про те, що розмір штрафу не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором. Також, повторно вказує на сплив строку звернення до суду з позовом про стягнення неустойки (штрафу, пені) та просить суд відмовити у позовів за спливом строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо направив до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи просив проводити без участі представника позивача, вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона отримувала кредитні кошти на картку через «Кредит плюс» на суму 9000 грн. на 30 днів та не повернула дані кошти, однак їй не було відомо, що кредит надається ТОВ «Авентус Україна». До неї поступали дзвінки від різних колекторів, тому вона заперечує щодо задоволення позову. Представник відповідача адвокат Куцоконь В.В. в судовому засіданні просили відмовити в задоволені позову з підстав, наведених у поданому відзиві на позов та запереченні. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07 грудня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1606291 про надання коштів у позику, за умовами якого позичальник отримала кошти в сумі 9000,00 грн. строком на 30 днів, договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. Зазначений кредитний договір укладено сторонами в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Віддповідно до умов кредитного договору № 1606291 ТОВ «Авентус Україна» реалізує договір під торговою маркою Кредит Плюс, надає позичальнику грошові кошти у сумі 9 000 грн. строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності. Сторони погодили фіксовану ставку за користування позикою, а саме: знижена процентна ставка 1,35% від суми позики за кожен день користування позикою (492,75% річних) у межах строку надання позики, стандартна процентна ставка 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних) Загальна вартість позики за заниженою ставкою складає 140,50% від суми позики або 12645 грн та включає в себе проценти за користування позикою 40,50% від суми позики або 3645 грн. Сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів здійснюється згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 3.2 нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2 цього Договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів. Згідно з п. 3.4 Договору у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2, але за стандартною процентною ставкою. У випадку прострочення повернення суми позики клієнт сплачує штраф в розмірі 108,00 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань. Пунктом 4.5. передбачено штрафи, що нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення зобов`язань за Договором не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом і становить 4500,00 грн. Договором встановлюється наступна черговість погашення зобов`язань: простроченні до сплати проценти за користування кредитом; проценти за користування кредитом; комісія за супровід кредиту; пеня за користування кредитом; прострочена до повернення сума кредиту; сума кредиту. На підтвердження факту ознайомлення відповідачки з умовами кредитного договору представником позивача додано паспорт споживчого кредиту та відповідач підтвердила факт ознайомлення з наведеними умовами отримання кредиту та їх прийняття проставленням власного цифрового підпису. Згідно графіку платежів до договору № 1606291 від 07.12.2019 , підписаного електронним підписом, датою повернення позики та сплати нарахованих процентів є 06.01.2020 року. 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до боржників за реєстрами боржників згідно додатку. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ»» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32364,00 грн. Дані обставини підтверджуються копією кредитного договору № 1606291 від 07 грудня 2019 року, графіком платежів до договору №1606291, паспортом споживчого кредиту, карткою обліку (розрахунку заборгованості) [PERSON] за договором №16006291 від 07 грудня 2019 року, договором факторингу №23042020 від 23 квітня 2020 року, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №23042020 від 23 квітня 2020 року, витягом з реєстру боржників до договору факторингу №23042020 від 23 квітня 2020 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. При цьому, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК). Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1 і 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається із ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно графіку платежів до договору № 1606291 від 07.12.2019 року датою повернення позики ТОВ «Авентус Україна» та сплати нарахованих процентів є 06.01.2020 року, сума позики складає 9000 грн., сума нарахованих процентів 3545 грн. Як вбачається із картки обліку за договором № 1606291 від 07.12.2019 року щодо позичальника [PERSON] , складеної ТОВ «Авентус Україна» станом на 23.04.2020 року сума основного боргу складає 9000 грн., який прострочено, а також нараховано за період з 07.12.2019 року по 23.04.2020року проценти в сумі 18864 грн., штраф 4500 грн., загальна сума 32364 грн. Згідно пред`явлених позовних вимог позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 32364,00 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4860,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 18504,00 грн. сума заборгованості за пенею, при цьому згідно відзиву зазначає, що у зв`язку з технічною помилкою просить суд вважати вірними складові боргу: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18864 грн. сума заборгованості за відсотками, 4500 грн. сума заборгованості за штрафом, а загальна сума боргу є незмінною - 32364,00 грн. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи, що згідно умов договору строк кредитування становить 30 днів та закінчився 06.01.2020 року, тому відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом у визначеному договором розмірі, а з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач не звертався. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевказані\~вимоги закону\~та встановлені\~обставини справи,\~оцінивши\~докази в\~їх сукупності\~та взаємозв`язку,\~суд приходить\~висновку,\~що у\~даному випадку\~позов підлягає\~до часткового\~задоволення,\~слід стягнути\~з відповідача\~в користь\~позивача заборгованість\~за кредитним\~договором,\~з яких\~9000\~грн.\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу,\~4860,00\~грн.\~сума заборгованості\~за відсотками\~за період\~строку кредитування\~з 07.12.2019\~по 06.01.2020\~року за стандартною процентною ставкою, а всього 13\~860 грн. Саме вказана сума заборгованості зі сплати процентів була у подальшому відображена як у Реєстрі боржників до Договору факторингу №23042020, так і заявлена до стягнення у позовній заяві. Нарахування позивачем заборгованості по процентам після закінчення строку позики суперечить вимогам чинного законодавства, а тому такі вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Визначаючись із позовною вимогою про стягнення неустойки, суд виходить із наступних міркувань. Так, ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Відповідачем. та її представником у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості зі сплати неустойки (штрафу, пені). Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до відмітки на поштовому конверті, у якому до суду надійшла позовна заява з додатками, позивач звернувся з позовом до суду 06 травня 2021 року. Тому, враховуючи, що позивач звернувся до суду із даним позовом 6 травня 2021 року, а згідно даних Картки обліку останнім днем нарахування штрафу є 20.02.2020 року, відповідач не сплачувала коштів за договором, вимоги про стягнення з відповідача нарахованої неустойки у виді штрафу пені задоволенню не підлягають у зв`язку із застосуванням строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 971,56 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 42,8 %).

Outcome: partial