Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 27 серпня 2011року, шлюб зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 12 січня 2012року народження. Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з несумісністю характерів, втратою поваги один до одного, постійно виникаючими сварками, а також те, що відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Позивачка зазначає, що на даний час ведення між нею та відповідачем спільного господарства та сумісного проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, на теперішній час позивачка проживає разом зі своїм батьком, на примирення вона не згодна. Також позивачка вказує на те, що спору про поділ спільного майна подружжя немає, після розірвання шлюбу донька буде проживати разом з нею. Крім того, позивачка просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], 12 січня 2012року народження, у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову й до досягнення донькою повноліття, тобто до 12 січня 2030року. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка посилається на те, що відповідач не надає коштів на утримання малолітньої доньки, донька проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. Позивачка також зазначає, що відповідач отримує нерегулярний мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, аліменти нікому не сплачує, стягнення по виконавчим документам не проводиться, інших малолітніх та неповнолітніх дітей немає. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи, а також просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «Авгітова». Відповідач у судові засідання не зявився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, з 27.08.2011року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 11). Від даного шлюбу, 12.01.2012року у них народилася донька [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 10). З акту сусідів, завіреного ЖБК «Іллічівський-23», вбачається, що [PERSON], 12.01.2012року народження, дійсно проживає з матірю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, а їх донька - [PERSON], 12.01.2012року народження, проживає разом з позивачкою - [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сімя розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, у звязку з чим, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміромаліментів і 30відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням того, що у суду відсутні докази того, що відповідач офіційно працює, а також враховуючи положення ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити, а саме: стягувати з [PERSON], 07 січня 1986року народження на користь [PERSON] (після розірвання шлюбу прізвище «Авгітова») Фотіни Спиридонівни аліменти на [PERSON], 12 січня 2012року народження, у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2015року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 12 січня 2030року. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. \~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України, судовий збір у розмірі 243,60грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved