Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №9-8870 від 29.11.2016 року, укладеного між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] . Позовні вимоги вмотивовано тим, що 29 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9-8870. За умовами вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 700 (сімсот) грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2,00% щоденного користування кредитними коштами. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері 29 листопада 2016 року. Згідно пункту 1.2 кредитного договору, кредит був наданий Позичальнику строком на 14 календарних днів (дата видачі кредиту 29 листопада 2016 року дата повернення кредиту 13 грудня 2016 року). Договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє щоденне нарахування кредитором відсотків. За період сплати кредиту між позивачем та відповідачем, в порядку пролонгації, до вищезазначеного кредитного договору було укладено додаткові угоди 13.12.2016 року, 27.12.2016 року, 10.01.2017 року, 24.01.2017 року, 07.02.2017 року, 21.02.2017 року, 07.03.2017 року. До пункту 1.2 кредитного договору були внесені зміни, згідно яких строк кредиту продовжувався у кожній додатковій угоді на 14 днів. Відповідно до останньої, укладеної 07.03.2017 року додаткової угоди, строк повернення кредиту 21.03.2017 року. Згідно п.1.3. Кредитного договору позичальник слачує відсотки за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 2,00% за календарний день, що становить 730 % річних за весь строк користування грошовими коштами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі сторони позивача умови вищезазначеного кредитного договору були виконані в повному обсязі, шляхом видачі коштів із каси кредитора в день підписання договору. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно довідки-розрахунку заборгованості станом на 30 травня 2019 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №9-8870 від 29 листопада 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» та [PERSON] становить 17675, 00 грн. з яких: борг по тілу кредиту 700 грн.; нараховані відсотки - 11 382, 00 грн., нарахована пеня - 5 593, 00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзиву на позовну заяву, не заперечив позовних вимог. Представник позивача ТОВ «Інтеркеш Україна» не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Сторони не подали клопотання про розгляд справи з повідомленням сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9-8870. За умовами вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 700 (сімсот) грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2,00% щоденного користування кредитними коштами. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері 29 листопада 2016 року. Згідно пункту 1.2 кредитного договору, кредит був наданий Позичальнику строком на 14 календарних днів (дата видачі кредиту 29 листопада 2016 року дата повернення кредиту 13 грудня 2016 року). Договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє щоденне нарахування кредитором відсотків. За період сплати кредиту між позивачем та відповідачем, в порядку пролонгації, до вищезазначеного кредитного договору було укладено додаткові угоди 13.12.2016 року, 27.12.2016 року, 10.01.2017 року, 24.01.2017 року, 07.02.2017 року, 21.02.2017 року, 07.03.2017 року. До пункту 1.2 кредитного договору були внесені зміни, згідно яких строк кредиту продовжувався у кожній додатковій угоді на 14 днів. Відповідно до останньої, укладеної 07.03.2017 року додаткової угоди, строк повернення кредиту 21.03.2017 року. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. ТОВ «Інтеркеш Україна» свої зобов`язання за договором та додатковими угодами виконало в повному обсязі, надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно довідки-розрахунку заборгованості станом на 30 травня 2019 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №9-8870 від 29 листопада 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» та [PERSON] становить 17675, 00 грн. з яких: борг по тілу кредиту 700 грн.; нараховані відсотки - 11 382, 00 грн., нарахована пеня - 5 593, 00 грн. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні\~ вимоги\~ є обґрунтованими, обставини, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, відповідач не подав відзиву на позов, позов не заперечив, а відтак позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 1921\~ грн. судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи те, що відповідач вчасно не повернув суму боргу, він не звільняється від сплати витрат пов`язаних з досудовим врегулюванням повернення заборгованості - витрат на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання - 300 грн.

Outcome: approved