Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Сторона позивача звернулася до Верхньорогачицького районного суду Херсонської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, відповідно до якої просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] право власності на земельну ділянку площею 7,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6521555100:06:001:1429, яка розташована на території Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області в порядку спадкування за законом після смерті її баби - [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] померла баба позивача та відповідача - [PERSON] , яка мала у приватній власності земельну ділянку, площею 7,13 га (кадастровий номер 6521555100:06:001:1429). Після її смерті єдиною спадкоємицею була її дочка - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . На момент своєї смерті [PERSON] не прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося троє спадкоємців: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Отже після смерті [PERSON] , спадкоємицями на земельну ділянку після смерті баби [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Постановою завідуючої Верхньорогачицькою державною нотаріальною конторою від 09.02.2021 року № 62/02-31, громадянкам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна їх баби [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим до суду подано позов про захист невизнаних спадкових прав. Ухвалою від 19.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого судового засідання на 26.05.2021 року. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Данієлян Едуард Набієвич не з`явилися, але подали заяви (а.с. 50,51), якими просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Не заперечували проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову відповідачем. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, але подала заяву (а.с. 52), якою просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторонам зрозумілі наслідки визнання позову відповідачем, а також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 ЦПК України. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали даної справи, приймаючи до уваги позиції сторін, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для задоволення даного позову з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом серія [NUMBER] (а.с. 11). За життя, померла була власником земельної ділянки загальною площею 7,13 га. на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС № 030033 від 22.12.1999 року (а.с. 12). Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.08.2020 року підтверджено кадастровий номер зазначеної ділянки - 6521555100:06:001:1429, а також той факт, що станом на 21.08.2020 року власником значиться [PERSON] (а.с. 13-17). Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею була її дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 18, 19). Але вона спадщину після померлої матері не відкрила. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] (а.с. 20), [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.21) та про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 22) - [PERSON] , [INFO] , є онукою померлої [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.24) та про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 23) - [PERSON] , [INFO] , є онукою померлої [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 25) [PERSON] , [INFO] , є онуком померлої [PERSON] . Але, згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 26) [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , спадкоємцями на земельну ділянку після смерті баби [PERSON] залишилися лише [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії постанови завідуючої Верхньорогачицькою державною нотаріальною конторою від 09.02.2021 року № 62/02-31 (а.с. 28), [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна їх баби [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Цією ж постановою зазначено, що інші спадкоємці відсутні. Позивачка бажає вступити у спадщину самостійно, що не заперечується відповідачем. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк. В даному випадку сторонами строк прийняття спадщини пропущено, оскільки вони вважали, що її прийняла їх мати, а після неї - їх померлий брат. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивач та відповідач відповідно до статті 1265 ЦК України є спадкоємцями п`ятої черги після померлої [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В даному конкретному випадку мати позивача та відповідача спадщину після [PERSON] не прийняла та померла в 2010 році. На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (стаття 1276 ЦК України). Відповідно до п. 3.1 Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 3 ст. 1267 ЦК, спадкоємці договором між собою, посвідченим нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. В даному випадку, оскільки спір вирішується в судовому порядку, суд, вирішуючи питання про визнання права власності на спадкове майно лише за однією спадкоємицею приймає до уваги, що друга спадкоємиця (відповідач) подала заяву про визнання позовних вимог, а фактично відмовилася від спадкування своєї частки на користь позивача. Оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є спадкоємцем за законом після покійної [PERSON] , зважаючи на визнання позову відповідачем та відсутність заяв інших спадкоємців про прийняття ними спадщини, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів третіх осіб, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме - 838,50 грн..

Outcome: approved