Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2012 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка у жовтні 2016 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею і відповідачем та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника у м.Львові, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років, починаючи з 01.08.2014р., щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, виникали сварки та що з серпня 2014 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, переконана, що їх сімя розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Окрім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з нею, не надає та не займається її вихованням. Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та уточнила позовні вимоги, просить розірвати шлюб між і відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з серпня 2014р. і до досягнення дитиною повнолітня. Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, з серпня 2014 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства та що вона втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Відповідач не надає коштів на утримання доньки, хоча працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дитини. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково та зазначив, що він не працює, має мінливий дохід і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову.Також зазначив, що дійсно між ним і позивачкою не було взаєморозуміння, виникали сварки, більше двох років вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, проте він хоче зберегти сімю. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2012 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з серпня 2014 р. вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд намагався зберегти сімю сторін, в січні 2017 року надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися і помиритися не бажають, так як втратили один до одного хороші почуття. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони довгий час проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, а тому цей шлюб слід розірвати. Також встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання доньки [PERSON], яка проживає з позивачкою, хоча працездатний і в змозі такі надавати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені\~ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1\~ст.191 СК України\~аліменти присуджуються\~\~ за рішенням суду\~\~ від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 2\~ст.191 СК України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Між тим, позивачкою не надано належних доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за період з 01.08.2014р. до дня предявлення позову до задоволення не підлягають. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини та що позивачка працює, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 03.10.2016 року. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.10, 60, 88 212-215 ЦПК України,

Outcome: partial