Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

сторони в шлюбі з 24.05.2013р., мають доньку Вероніку, 26.07.2013р.н. [PERSON] 23.09.2016р. звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалось, вони часто сварились, конфліктували, через це спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, він не бажає поновлювати з відповідачкою сімейні стосунки, просив розірвати шлюб. В суді 24.10.2016р. позивач вимоги підтримав, просить про розірвання шлюбу, при цьому пояснив, що влітку 2015р. покинув дружину, з цього часу сімєю не проживають, не підтримують подружніх стосунків, просив розірвати шлюб, дав інші пояснення. Відповідачка в судовому засіданні 24.10.2016р. позов заперечила, пояснила, що має намір зберегти сімю, просила вжити заходів до примирення. Ухвалою судового засідання від 24.10.2016р. сторонам надавався строк на примирення, терміном два місяці. В суд [PERSON] не зявився, 27.12.2016р. подав заяву, в якій висловився на підтримку позову, з мотивів наведених у ньому, просив про розгляд справи у його відсутності (а.с.27). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, 27.12.2016р. подала заяву в якій просить про розірвання шлюбу та розгляд справи у її відсутності (а.с.29). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, суд відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Із пояснень сторін в суді 24.10.2016р., долучених до справи свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження. (а.с. 5, 7), убачається, що сторони в шлюбі з 24.05.2013р., мають доньку Вероніку, 26.07.2013р.н., влітку 2015р. припинили подружні стосунки, проживають окремо. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Як убачається із змісту поданих до суду заяв [PERSON] і [PERSON] від 27.12.2016р., сторони обоє просять про розірвання шлюбу мотивуючи небажанням поновлювати сімейні стосунки і проживати однією сімєю. Вжиті судом 24.10.2016р. заходи до примирення сторін, позитивного наслідку не мають. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов. Наявність в сторін дитини, суд оцінює, як обставину, що заслуговує уваги, але не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу, оскільки дитина постійно при позивачці, спору з приводу виховання між сторонами немає.

Outcome: approved