Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

ТОВ «Автокредит Плюс» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 27 грудня 2013 року [PERSON] приєднався до публічного договору про надання фінансового лізингу, на підставі чого отримав у платне володіння та користування автомобіль Chevrolet моделі Tacuma з держаним номерним знаком [NUMBER] , вартістю 72\~000 грн. Позивач зазначає, що незважаючи на те, що на виконання укладеного між сторонами договору лізингу відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати платежі за користування предметом лізингу, свої обов`язки за даним договором останній не виконує, внаслідок чого його заборгованість за даним договором станом на 11 травня 2019 року становить 239\~909 грн. 60 коп. та складається з простроченої заборгованості по вартості предмету лізингу у сумі 56\~267 грн. 60 коп., нарахованих відсотків у сумі 5 грн. 96 коп., прострочених відсотків у сумі 35\~234 грн. 33 коп., простроченої комісії у сумі 6\~676 грн. 32 коп., нарахованої пені у сумі 134\~225 грн. 39 коп. та простроченої страховки у сумі 7\~500 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором лізингу у сумі 239\~909 грн. 60 коп., судовий збір у сумі 3\~598 грн. 64 коп. та витрати, пов`язані з наданням адвокатом правничої допомоги у сумі 4\~500 грн. Представник позивача адвокат Добринь Я.О., який діє на підставі ордеру серії ЗП № 011321 від 06 липня 2018 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив суд їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 27 грудня 2013 року на підставі заяви про приєднання до публічного договору № KT00A!0000548778 [PERSON] приєднався до запропонованого ТОВ «Автокредит Плюс» публічного договору про надання фінансового лізингу, умови якого було розміщено на офіційному веб-сайті лізингодавця, відповідно до яких лізингодавець зобов`язався передати лізингоодержувачеві у користування автомобіль, зазначений у відповідній специфікації, а лізингоодержувач зобов`язався виплачувати лізингодавцю щомісячні платежі, які включають у себе платіж по відшкодуванню частини вартості цього автомобілю, відсотки за користування ним, комісію за проведення його щомісячного моніторингу, а також інші платежі, у томі числі страхові, встановлені укладеним між сторонами договором. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічні положення закріплено у ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Наведене дає суду підстави для висновку, що 27 грудня 2013 року між сторонами справи було укладено договір фінансового лізингу. Зі специфікації та акту приймання-передачі, що є додатком № 1 до Договору фінансового лізингу № KT00A! [NUMBER] від 27 грудня 2013 року слідує, що на виконання вищевказаного договору лізингу позивач передав відповідачу у лізинг автомобіль Chevrolet Tacuma UF75Z, 2007 року випуску, з номером кузова [NUMBER] , який має держаний номерний знак [NUMBER] , тобто виконав свої зобов`язання за договором лізингу. В той же час, довідка щодо стану заборгованості за договором фінансового лізингу, долучена позивачем до матеріалів справи, свідчить, що відповідач свої обов`язки за укладеним договором лізингу виконує не в повному обсязі, адже з неї вбачається, що станом на 11 травня 2019 року прострочена заборгованість відповідача за договором фінансового лізингу № KT00A! [NUMBER] від 27 грудня 2013 року по вартості предмету лізингу складає 56\~267 грн. 60 коп., за нарахованими відсотками 5 грн. 96 коп., за простроченими відсотками 35\~234 грн. 33 коп., за простроченою комісією 6\~676 грн. 32 коп., за нарахованою пенею 134\~225 грн. 39 коп., за простроченою страховкою 7\~500 грн. Разом з тим, згідно приписів ст. 525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання\~недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом третім частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» закріплено обов`язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведені норми закону та враховуючи вищевказану довідку щодо стану заборгованості за договором фінансового лізингу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» в частині стягнення з відповідача заборгованість по вартості предмету лізингу у сумі 56\~267 грн. 60 коп., заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 5 грн. 96 коп. й за простроченими відсотками у сумі 35\~234 грн. 33 коп., а також заборгованості за простроченою комісією у сумі 6\~676 грн. 32 коп. під час судового засідання знайшли своє підтвердження, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Крім того, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг» витрати на страхування за договором лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором, суд приходить до переконання й про необхідність стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченою страховкою у сумі 7\~500 грн. Що стосується позовних вимог ТОВ «Автокредит Плюс» в частині стягнення з відповідача пені у сумі 134\~225 грн. 39 коп., то суд при їх вирішенні керується наступним. Пеня, виходячи з приписів ч.ч. 1, 3 ЦК України, є видом неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, порядок застосування якої, відповідно до до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України, встановлюється сторонами в укладеному між ними договорі. Так, пунктами 9.2, 9.3 публічного договору про надання фінансового лізингу, умови якого було розміщено на офіційному веб-сайті лізингодавця, до якого 27 грудня 2013 року на підставі заяви про приєднання до публічного договору № KT00A!0000548778 приєднався [PERSON] , передбачено, що у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань щодо сплати відсотків за користування предметом лізингу, комісії за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу, комісії за надання предмету лізингу та відшкодування вартості предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню. Наведене дає підстави для висновку, що й пеня у сумі 134\~225 грн. 39 коп. також підляже стягненню з відповідача на користь позивача. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим з відповідача на користь ТОВ «Автокредит Плюс» підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 598 грн. 64 коп. До того ж, згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. Отже, враховуючи акт прийняття-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 02/07/01/18 від 02 липня 2018 року, рахунок на оплату № 17 від 27 травня 2019 року, а також платіжне доручення № 14805 від 29 травня 2019 року, які підтверджують заявлену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 4\~500 грн., суд приходить до переконання про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Автокредит Плюс» і цих судових витрат. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором фінансового лізингу KT00A! [NUMBER] від 27 грудня 2013 року у сумі 239\~909 грн. 60 коп., судовий збір у сумі 3\~598 грн. 64 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4\~500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved