Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

ТОВ «РемМашРесурс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати дійсним договір оренди транспортного засобу марки CITROEN BERLINGO, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САЕ № 819505, видане ЦЕНТР ДАЇ 6301 27 березня 2014 року, укладений 15 квітня 2017 року за № 03/04-17 між ним та відповідачем, дійсним з моменту укладення. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.04.2017 року між ним та відповідачем [PERSON] укладеного договір № 03/04-17 оренди транспортного засобу марки CITROEN BERLINGO, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САЕ № 819505, видане ЦЕНТР ДАЇ 6301 27 березня 2014 року, який необхідний йому для використання у господарській діяльності підприємства. Договір оренди було укладено у простій письмовій формі, а пізніше він мав бути посвідчений нотаріально при наявності у відповідача вільного часу, що останнім не виконано, посилаючись на брак часу. При цьому умови договору щодо передачі обєкту оренди виконані повністю, що підтверджується актом приймання-передачі. Позивач надав заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та слухати справу в його відсутності (а.с.44). Від відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи в її відсутності із зазначенням, що умови договору вона не мала можливості виконати у звязку з відсутністю вільного часу (а.с.45). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.04.2017 року між позивачем ТОВ «РемМашРесурс» та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди № 03/04-17 транспортного засобу у фізичної особи марки CITROEN BERLINGO, 2014 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САЕ № 819505, видане ЦЕНТР ДАЇ 6301 27 березня 2014 року (а.с.3,4), у простій письмовій формі, в якому досягли домовленості щодо умов його дії, та згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 15.04.2017 року останній передано позивачу (а.с.5). Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ \~ Відповідно до ст. ст. 77, 78, 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. \~ Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. \~ Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). \~ Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. \~ Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). \~ Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 16.12.2015р. справа №6-2766 цс15. Договір оренди транспортного засобу від 15 квітня 2017 року, укладений між сторонами по справі, нотаріально посвідчено не було. Факт ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення вказаного договору не доведено. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені у статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України), а отже, з цього договору правових наслідків наступати не може, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 216 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed