Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю [PERSON] компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4506847, посилаючись на те, що 12.12.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю [PERSON] компанія «Альфа-Гарант» отримано повідомлення про ДТП від громадянина [PERSON], який повідомив про те, що 10.12.2014 року о 21 годині 00 хвилин в м. Одесі на Люстдорфській дорозі, 65 сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER]. На час вищезазначеної ДТП у [PERSON] був наявний заповнений бланк поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/4506847. Отримавши вказану інформацію,ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерило інформацію стосовно бланка поліса серії АІ/4506847 та було зясовано, що вказаний бланк не було реалізовано ТДК СК «Альфа-Гарант» та який значиться чистим (незаповненим) та не використаним та було зясовано, що жодних страхових платежів за вказаним бланком поліса до Товариства не надходило. Лише 25.12.2014 року на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшов страховий платіж за вказаним полісом від [PERSON] в сумі 831,06 гривень. Далі у позивач зазначає, що відповідно до статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про страхування» передбачено, страхувальник зобовязаний своєчасно вносити страхові платежі. Про те всупереч вищезазначеній нормі чинного законодавства страховий платіж за оспорювальним полісом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшов лише 25.12.2014 року. Оскільки, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником страхового платежу, проте страховий платіж Відповідачем своєчасно не сплачений, грошові кошти на рахунок позивача на момент скоєння ДТП не надходили, і відповідно договір страхування чинності не набрав, страхова компанія «Альфа-Гарант» просить визнати поліс № АС/3739434 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним. Представник позивача [PERSON] компанії «Альфа-Гарант» в судовому засіданні вимоги предявлені від страхової компанії підтримав з підстав викладених у позовній заяві та пояснив суду, що страхова компанія розуміє, що оскільки на момент скоєння ДТП 10.12.2014 року у відповідача [PERSON] при собі знаходився страховий поліс № АС/3739434 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, який був заповнений страховим агентом їхньої страхової компанії, то на час його складання та підписання сторонами, а саме 06.12.2014 року [PERSON] був внесений страховий платіж у сумі 831 гривень 06 копійок особисто агенту страхової компанії, який зі свого боку зобовязаний на наступний день перерахувати ці гроші на рахунок страхової компанії. Однак страховим агентом цього зроблено не було, що звісно є порушенням умов агентського договору, який укладається між страховою компанією та агентом цієї компанії, однак ніяк не впливає на дійсність договору, а тому вважає, що суд має задовольнити позов та визнати поліс № АС/3739434 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним. Відповідач [PERSON] ПАТ «УКС «Гарант-Авто» в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що 06.12.2014 року між ним та агентом страхової компанії «Альфа-Гарант» був укладений поліс № АС/3739434 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Документ заповнений агентом страхової компанії, підписаний сторонами, він зі свого боку передав грошові кошти у розмірі 831 гривня 06 копійок страховому агенту, а той передав йому оригінал полісу № АС/3739434. 12.12.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобілю та автомобілю [NUMBER]. Одразу ж після ДТП він повідомив представників страхової компанії про страховий випадок, працівникам ДАЇ на місці було предявлено страховий поліс, умови якого не виконуються стороною позивача і на думку відповідача позов поданий саме з причин небажання виконання зобовязань за договором страхування. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 06.12.14 року між Страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Страхувальником [PERSON] було укладено ПОЛІС № АІ/4506847 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який набрав чинності з 00 годин 00 хвилин 07 грудня 2014 року. На момент укладання цього Полісу, Страхувальником [PERSON] було внесено перший страховий платіж у повному обсязі страховому агенту з яким [PERSON] компанією «Альфа-Гарант» укладено агентський договір, і який у відповідності до умов агентського договору зобовязаний вносити страхові платежі прийняті від Страхувальників на протязі двох днів з дня укладення договору. Вказані обставини сторонами не оспорювалися. 12.12.2014 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення про ДТП від [PERSON], який повідомив про те, що 10.12.2014 року о 21 год. 00 хв. в м. Одеса на Люстдорфській дорозі, 65 сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [PERSON], д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. У позові страхова компанія вказує на те, що отримавши, інформацію від [PERSON], ТДВ СК «Альфа-Гарант» перевірило інформацію стосовно бланка ПОЛІСА № АІ/4506847 від 06.12.2014 року, за з'ясувало, що вказаний бланк ПОЛІСА не було реалізовано ТДВ СК «Альфа-гарант», що він значиться чистим (незаповненим) та не використаним. Крім того, з'ясовано, що жодних страхових платежів за вказаним бланком Поліса до ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходило. Далі представник позивача зазначки, що лише 25.12.2014 року на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшов страховий платіж за вказаним Полісом від [PERSON] у сумі 831,06 грн. Про те суд не погоджується з такою правовою позицією сторони позивача, тому що вона спростовується як наданим в судовому засіданні відповідачем оригіналу полісу № АІ/4506847 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який він отримав від страхового агента ще 06.12.2014 року так і поясненнями сторін в залі суду, враховуючи, що представник позивача підтвердив той факт, що тільки після внесення грошових коштів відповідач би отримав оригінал страхового полісу. Крім того, судом враховано, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надало суду жодного доказу на підтвердження обставини, що надходження грошових коштів на рахунок страхової компанії від [PERSON] у сумі 831 гривні 06 копійок відбулося саме 25.12.2014 року. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. Відповідно до вимог ст. 1, 17 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий Поліс є єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору та документом суворого обліку. Статтею 983 ЦК України передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що [PERSON] було внесено перший страховий платіж саме 06.12.2014 року, на момент підписання Полісу № АІ/4506847 від 06.12.14 року, в тому числі із підстав, що цей факт не заперечувався стороною позивача в залі суду. Ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієзтатності: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі: правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхувальник зобовязаний своєчасно вносити страхові платежі. Що й вчасно зробив Відповідач за цим позовом, на момент підписання Полісу, вчасно оплатив страховий платіж в розмірі 831,06 грн. В ході розгляду справи судом досліджувалася копія платіжного доручення № 504,надана в якості доказу стороною позивача, яка критично оцінюється судом, тому що вказаний документ не має ані печатки банку, ані підпису посадової особи про сплату саме [PERSON] страхового платежу. Не має також і підпису [PERSON] у платіжному дорученні № 504. В ході розгляду справи судом допитувався в якості свідка [PERSON], який показав суду, що був учасником ДТП, яка сталася 10.12.2014 року о 21 годині 00 хвилин, на вулиці Люстдорфська дорога, 65. Іншим учасником ДТП був відповідач [PERSON], який визнаний винним в тому що сталося 10 грудня 2014 року. Свідок [PERSON] розповів суду, що одразу після ДТП [PERSON] показав Поліс № АІ/4506847 від 06.12.14 року, а він як потерпіла особа, звернувся до страхової компанії позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, але страхова компанія замість того щоб виконувати умови договору страхування, звернулася з даним позовом до суду. Так, ст. 18 ЗУ «Про страхування» передбачає, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Суд критично оцінює посилання позивача на те, що юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), тому страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся, так як ці посилання не мають правового значення для цієї ситуації, бо оплата була здійснена Страхувальником на момент підписання Полісу № АІ/4506847 від 06.12.14 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 981 ЦК України визначено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальнику страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи ( обовязкове страхування). Таким чином, з врахуванням доводів викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд прийшов до висновку, що в ході розгляду даної справи правова позиція сторони позивача не знайшла свого підтвердження, тому що досліджений судом страховий поліс в повному обсязі відповідає вимогам статей 979,981,999 ЦК України та Законів України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом враховується , що тільки у відповідності до статті 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених ЦК України. Наслідки недійсності договору страхування визначається відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених ЦК України. В контексті даної правової норми договір страхування є нікчемним або визнається недійсним тільки за рішенням суду, про те стороною позивача ці вимоги не доведені, що стало безумовною підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed