Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитним договорам № 111/4536SFNV7 від 28.12.2011 року в сумі 4857,6 грн., та № 112/4536SFNV7 від 28.12.2011 року в сумі 3199,1 грн. Позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору № 111/4536SFNV7 від 28.12.2011 року отримала кредит у розмірі 3683,23 грн. строком до 28.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 відсотків річних. Також [PERSON] відповідно до укладеного договору № 112/4536SFNV7 від 28.12.2011 року отримала кредит у розмірі 2455,49 грн. строком до 28.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 відсотків річних. Прийняті на себе обовязки [PERSON] не виконала, що є підставою для стягнення заборгованості. 23.11.2015 року [PERSON] предявила до суду зустрічну позовну заяву з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним договору факторингу № 1/15-Фкю від 08.05.2015 року. Свої зустрічні вимоги обгрунтовує тим, що згідно вказаного договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами № 111/4536SFNV7 від 28.12.2011 року та № 112/4536SFNV7 від 28.12.2011 року укладеними між Публічним акціонерним товариством «Платінум банк» та нею. Вважеє, що спірний договір факторингу був увкладений з порушенням чинного законодавства, а тому є недійсним. Сторони в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обязі та просив їх задовільнити, заперечував проти задоволення вимог відповідача за зустрічним позовом. [PERSON] заперечувала проти задовлення первісного позову, просила задовілнити її вимоги зустрійної позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а задоволенні вимог за зустрічною позовною заявою слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс») та [PERSON] були укладені кредитні договори № 111/4536SFNV7, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 3683,23 грн. строком до 28.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 відсотків річних, та № 112/4536SFNV7 відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 2455,49 грн. строком до 28.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 відсотків річних. На час звернення до суду відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконала. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання\~настають правові наслідки, встановлені\~ договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач за первісним позовом не виконала взяті на себе зобов'язання та не сплатила борг за кредитним договором, а тому первісні позовні вимоги є обґрунтованими. [PERSON] станом на 02.07.2015 року за кредитним договором № 111/4536SFNV7 від 28.12.2011 року має заборгованість в сумі 4857,6 грн. (заборгованість за кредитом в сумі 3065,2 грн., заборгованості по процентом за користування кредитом в сумі 667,6 грн., заборгованість за пенею в сумі 1124,8 грн.), за кредитним договором № 112/4536SFNV7 від 28.12.2011 року має заборгованість в сумі 3199,1 грн. (заборгованість за кредитом в сумі 2041,5 грн., заборгованості по процентом за користування кредитом в сумі 424 грн., заборгованість за пенею в сумі 733,6 грн.), що підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості перевіреними в судовому засіданні. Що стосується вимог за зустрічним позовом, судом встановлено, що 19.06.2013 року між Публічним акцілнерним товариством «Платинум банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20130619-К, а 08.05.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» укладеного договір факторингу №1/15-ФКю. За вказаними договорами факторингу до фактора перейшли права грошової вимоги за кредитними договорами № 111/4536SFNV7 від 28.12.2011 року та № 112/4536SFNV7 від 28.12.2011 року, за якими [PERSON] є боржником. Згідно п. 5.4 вказаних договорів факторингу з моменту переходу до Фактора прав вимоги, відповідно до умов цього договору, Фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі. Входячи з наведеного, суд вважає посилання [PERSON] при визнанні договору факторингу недійсним на норми статей 203, 215, 217 і 1083 ЦК України в частині відступлення боргу за кредитними договорами № 111/4536SFNV7 від 28.12.2011 року та № 112/4536SFNV7 від 28.12.2011 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем за зустрічним позовом не надано обгрунтування, яке-ж саме право [PERSON] було порушено укладанням оскаржуваного договору факторингу, оскільки відповідальність позивачки за вказаними кредитними договорами не змінювалась. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача за первісим позовом на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved