Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю № б/н від 10.12.2010року ПАТ «ОТП Банк»» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг /країна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № МL-В02/043/2008 від 13.05.2008року укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Згідно Кредитного договору № МL-В02/043/2008 від 13.05.2008року, укладеного між [PERSON] та закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», надав відповідачу кредит в сумі 35700,00 доларів США зі строком повернення до «15» травня 2017 року, в подальшому строк повернення було змінено на 15.11.2018року. Відповідач в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному договорі зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.02.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-В02/043/2008 від 13.05.2008року у розмірі станом на 08.06.2012 року, в сумі 36486,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.03.2009 р. в еквіваленті на національну валюту складає 280944,66 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 34866,97 доларів США, еквівалентно 268 475,67 грн.; заборгованість по відсотках 1619,35 доларів США, що еквівалентно 12469,00грн., а також пеню в розмірі 12825,92грн.,штраф в розмірі 75,00грн. та судові витрати в сумі 1950,00грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2013року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.02.2012року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, в цій частині прийнято нове рішення про відмову у позові. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області змінено стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанні виконавчого листа з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчі листи та направлено на примусове виконання до Староміського ВДВС ВМУЮ. 30.10.2013року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] укладено мирову угоду з метою визначення порядку виконання виконавчого листа. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.04.2014р. по справі №127/2-3801/11 визнано мирову угоду, укладену 30.10.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] щодо порядку добровільного виконання рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2012 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2013р. В порушення умов п. 3.1, 3.2 Мирової угоди Відповідачем [PERSON] угода не виконується. В звязку з тим, що Відповідачем не було дотримано умов Мирової угоди здійснено вимогу про дострокове виконання Відповідачем умов Мирової угоди. Так, позивач направив 15.11.2017року Відповідачу вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на 23.05.2018 року, заборгованість Відповідача по Кредитному договору № МL-В02/043/2008 від 13.05.2008року перед Позивачем становить 27510,39 доларів США еквівалентом на 23.05.2018 року становить 717226,12 грн. з яких: - залишок заборгованості за кредитом становить 27510,39 доларів США еквівалентом на 23.05.2018року становить 717\~226,12 грн. П.п. 4.1.1 кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування позиковими коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 1% від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Станом на 23.10.2013року у відповідача нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 12\~900,92грн. Просять стягнути з відповідача на користь\~ТОВ\~«ОТП\~Факторинг\~Україна» заборгованість\~за\~кредитним\~договором №\~МL-\~В02/043/2008\~від\~13.05.2008\~року\~в розмірі\~27\~510,39доларів\~США,\~еквівалентно 717\~226,12грн.\~та пеню\~в розмірі\~12\~900,92грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~18.06.2018року ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 19.09.2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~В судове засідання представник позивача не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно Кредитного договору № МL-В02/043/2008 від 13.05.2008року, укладеного між [PERSON] та закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», надав відповідачу кредит в сумі 35700,00 доларів США зі строком повернення до «15» травня 2017 року, в подальшому строк повернення було змінено на 15.11.2018року. Відповідач в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п.п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному договорі зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п.п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.02.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-В02/043/2008 від 13.05.2008року у розмірі станом на 08.06.2012 року, в сумі 36486,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.03.2009 р. в еквіваленті на національну валюту складає 280944,66 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 34866,97 доларів США, еквівалентно 268 475,67 грн.; заборгованість по відсотках 1619,35 доларів США, що еквівалентно 12469,00грн., а також пеню в розмірі 12825,92грн.,штраф в розмірі 75,00грн. та судові витрати в сумі 1950,00грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2013року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.02.2012року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, в цій частині прийнято нове рішення про відмову у позові. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області змінено стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанні виконавчого листа з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчі листи та направлено на примусове виконання до Староміського ВДВС ВМУЮ. 30.10.2013року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] укладено мирову угоду з метою визначення порядку виконання виконавчого листа. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.04.2014р. по справі №127/2-3801/11 визнано мирову угоду, укладену 30.10.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] щодо порядку добровільного виконання рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2012 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2013р. В порушення умов п. 3.1, 3.2 Мирової угоди Відповідачем [PERSON] угода не виконується. В звязку з тим, що Відповідачем не було дотримано умов Мирової угоди здійснено вимогу про дострокове виконання Відповідачем умов Мирової угоди. Так, позивач направив 15.11.2017року Відповідачу вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на 23.05.2018 року, заборгованість Відповідача по Кредитному договору № МL-В02/043/2008 від 13.05.2008року перед Позивачем становить 27510,39 доларів США еквівалентом на 23.05.2018 року становить 717226,12 грн. з яких: - залишок заборгованості за кредитом становить 27510,39 доларів США еквівалентом на 23.05.2018року становить 717\~226,12 грн. П.п. 4.1.1 кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування позиковими коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 1% від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Станом на 23.10.2013року у відповідача нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 12\~900,92грн. Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Системний аналіз частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України, пункту 2 частини другої статті 17, статті 18, пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову. Для застосування передбаченої пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі (правова позиція, яка висвітлена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2015року №6-342цс15). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-274цс15: відповідно до статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону). Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено. Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову. Згідно\~ст.. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 року мирова угода, затверджена судом, може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та ЗУ «Про виконавче провадження». З наведеного можна зробити висновок, що мирова угода є цивільно-правовим зобов'язанням. Про те ЗУ «Про виконавче провадження»\~в редакції, що діяла на той час\~\~ не передбачено виконання мирової угоди\~\~сторін ( ст. 17 Закону ) і існують чітко визначені вимоги до виконавчих документів ( ст. 18 Закону).\~\~Тому\~\~суд вбачає порушення права позивача, яке потребує захисту. Відповідно до\~ ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач взяті на себе зобов'язання в повній мірі у строк, визначений сторонами при укладенні мирової угоди від 30.10.2014 року належним чином та в повній мірі не виконав, борг залишився не погашеним. Від виконання своїх зобов'язань, щодо виплати боргу, відповідач ухиляються. Стаття 610 ЦК України\~визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно cт. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із встановлених обставин справи, на підставі наявних у справі наданих позивачем доказів, вина відповідача у невиконанні умов, укладеної між ним та позивачем визнаної судом мирової угоди є доведеною, а тому суд дійшов висновку, що обраний позивачем у відповідності до положень ст. 16 ЦК України\~спосіб захисту свого порушеного права ґрунтується на вимогах закону, отже, позов підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 10\~951,91грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного згідно ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 610-612 ЦК України,

Outcome: approved