Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач на підставі відкритого на її ім`я особового рахунку № [NUMBER] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Позивачем на офіційному веб сайті https://dey.com.ua оприлюднено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Фактичне споживання відповідачем відповідних обсягів електричної енергії свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та існування між сторонами по справі договірних зобов`язань. У зв`язку з несплатою відповідачем вартості спожитої електричної енергії в період часу з 01 листопада 2019 року по 01 квітня 2020 року станом на 01 жовтня 2020 року виникла заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] на показання засобу комерційного обліку 24650 кВТ/г в загальному розмірі 6482,70 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію за період часу з 01 листопада 2019 року по 01 квітня 2020 року в розмірі 6482,70 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 16 листопада 2020 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що видом діяльності ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» є торгівля електричною енергією (а.с. 15). Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 Договору про постачання електричної енергії споживачу, який є публічним договором приєднання та встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу, постачальник ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с. 12-14). Як вбачається з комерційної пропозиції «Побутова» постачальника універсальних послуг ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» для побутових споживачів, яка є додатком № 3 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 10-11), передбачено обов`язок індивідуального споживача здійснювати повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, або за плановими рахунками, наданими постачальником. Оплата рахунку постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 10 робочих днів від дати його отримання, однак, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за РНОКПП [NUMBER] (а.с. 9) рахується об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку позивача по справі заборгованість за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 01 листопада 2019 року по 01 по квітня 2020 року включно становить 6482,70 грн. на показники приладу обліку 24650 кВт/г (а.с. 8). Розрахунок ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» відповідачем не спростовано. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 березня 2018 року №312. Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст.9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до підпункту 2 пункту 5.5.5 розділу 5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» та стягнення з [PERSON] на користь останнього заборгованості за спожиту електричну енергію за період часу з 01 листопада 2019 року по 01 квітня 2020 року в розмірі 6482,70 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп. (а.с.5,6). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] . З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 2102,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved