Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 17 грудня 2011року, шлюб зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 05 квітня 2012року народження. Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з тим, що вони жили кожен своїм життям та не намагалися перейнятися проблемами іншого, на даний час подружні стосунки не складаються, у них немає спільних інтересів, почуття любові та поваги остигли. Також позивачка зазначає, що спільного господарства вони з відповідачем не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище «Мітіна». Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на її - [PERSON] користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 05 квітня 2012року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову, й до досягнення донькою повноліття, тобто до 05 квітня 2030 року. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка посилається на те, що після фактичного розірвання стосунків відповідач припинив утримувати їх доньку, не допомагає, не забезпечує її матеріально. Крім того, позивачка зазначає, що стан здоровя та матеріальне становище відповідача відмінне, відповідач працездатний та має реальну можливість виплачувати аліменти. У звязку з тим, що матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 12.02.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання 02.04.2018року позивачка не зявилась, але надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, у підготовче засідання 02.04.2018року не зявився, однак його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та відповідача відсутності, а також вказав, що відповідач позов визнає у повному обсязі. Крім того, 14.03.2018року від відповідача - [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач - [PERSON] позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від позивачки та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у звязку з тим, що позивачка підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, з урахуванням положень ч. 3 ст. 200 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні, прийняти визнання позову та задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивачка [PERSON] з 17.12.2011року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу, 05.04.2012року у них народилася донька [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження, яка наявна у матеріалах справи. З актів сусідів від 07.02.2018року, завірених головою ОСББ «Левітана 75/77» вбачається, що [PERSON] мешкає разом з дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, а їх донька [PERSON], 05 квітня 2012року народження, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сімя розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, у звязку з чим, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, враховуючи, що відповідач позов визнав у повному обсязі, згоден на сплату аліментів у визначеному у позовній заяві розмірі на утримання доньки, а також враховуючи положення ст. 184 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], 05 квітня 2012року народження, у твердій грошовій сумі розмірі 2 000грн. 00коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 лютого 2018року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 05 квітня 2030року. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, судовий збір у розмірі 704,80грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved