Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] 16.07.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 04.08.2007 року, про що зроблено актовий запис № 1. Позов обґрунтовано тим, що їх з відповідачем сім`я фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Сторони з червня 2021 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, а позивачка переїхала проживати в інше житло та в інший населений пункт. Від спільного проживання сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , та двоє малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають та залишаться проживати разом із відповідачем за його зареєстрованим місцем проживання. Позивачка зазначає також, що вона не примирилася з відповідачем і надалі має намір проживати окремо від нього. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна, а також з приводу визначення місця проживання неповнолітньої дитини та двох малолітніх дітей, у сторін на даному етапі немає. Відтак, позивачка просить на підставі ст. ст. 3, 24, 56, 105, 110, 112 СК України, позов задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. Разом з тим, будучи присутнім у судовому засіданні по цій справі, відповідач висловив позицію про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, а на розірвання шлюбу згідний, так як вважає, що їх із позивачкою сім`ю зберегти вже не можна. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 30.07.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача, який у цьому позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 05.10.2021 року о 11.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 05.10.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Судове засідання щодо продовження розгляду справи по суті призначено на 03.11.2021 року о 09.30 год.. Учасники справи кожного разу належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду даної справи по суті з`явилися обоє сторін. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так,\~судом встановлено,\~щопозивачка, яка є громадянкою Республіки Узбекистан, та відповідач, який є громадянином України, вступили у шлюб 04.08.20078 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 04.08.2007 року, актовий запис № 1. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 21.06.2012 року (оригінал міститься у справі, а. с. 6). Після одруження сторони проживали у [ADDRESS] . За час перебування у шлюбі, а саме [INFO] , у сторін народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Станківською сільською радою Стрийського району Львівської області 10.08.2007 року (копія мітиться у справі, а. с. 7), [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Станківською сільською радою Стрийського району Львівської області 04.05.2012 року (копія мітиться у справі, а. с. 8), [INFO] народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Станківською сільською радою Стрийського району Львівської області 01.08.2019 року (копія мітиться у справі, а. с. 9), які на даний час є неповнолітнім та малолітніми, й проживають разом із відповідачем за його зареєстрованим місцем проживання. Судом також встановлено, що сторони з червня 2021 року не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, а позивачка переїхала проживати в інше житло у с. Фалиш Стрийського району Львівської області. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя. Тому позивачка вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечує, також наполягає на його розірванні. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу (стаття 55\~Закону України «Про міжнародне приватне право»). Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»). У свою чергу, правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60\~Закону України «Про міжнародне приватне право». Так, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 зазначеного Кодексу,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Оскільки дійсність шлюбу сторін не оскаржувалась, а позивачка яка громадянка Республіки Узбекистан все ще має зареєстроване місце проживання в Україні, то у даному конкретному випадку при вирішенні питання про розірвання між сторонами у справі шлюбу застосовуються вимоги\~чинного СК України. Виконуючи вищенаведені приписи чинного СК України, у поєднанні із нормами наведеного вище іншого законодавства України, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя сторін і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам кожної із сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 04.08.2007 року, про що зроблено актовий запис за № 1, із залишенням позивачці присвоєного їй прізвища після одруження, оскільки про повернення свого дошлюбного прізвища остання перед судом не клопотала. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 908 грн. і підтверджуються квитанцією № ПН2116968 від 16.07.2021 року (оригінал наявний у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивачки, слід залишити за останньою, тобто покласти на неї. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved