Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 20.02.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (нині правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна. Відповідно до умов договору відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 19800,00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 20.02.14р. зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль: тип ТЗ: легковий седан, марки Honda City, № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності відповідачеві. 20.04.12р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило повний обсяг майнових прав на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» відповідно до договору про відступлення права вимоги. ТОВ «Кредекс Фінанс», в свою чергу, відступило право вимоги заборгованості за зазначеним вище договором на користь ТОВ «Вердикт Фінанс». У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду та просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором звернути стягнення на предмет застави та стягнути з відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи. Представник позивача до початку судового засідання звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 12.11.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. ПАТ КБ «УкрСиббанк» є правонаступником майна, всіх прав та обов'язків АКІБ «УкрСиббанк». 20.02.07р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11119865000 (а.с. 16-22). Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 19800,00 доларів США зі сплатою процентів, передбачених п. 1.3 договору. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передала у заставу автомобіль: тип ТЗ: легковий седан, марки Honda City, № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності відповідачеві. Згідно п. 5.3. договору, у разі порушення позичальником обов'язків, встановлених договором, Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за цим договором, а у разі невиконання позичальником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет застави. 20.04.12р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило фактору право вимоги за кредитами (а.с. 57-60). У подальшому, ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило право вимоги за кредитами ТОВ «Вердикт Фінанс», уклавши відповідний договір факторингу № 05/12-КВ (а.с. 61-63). У зв'язку з тим, що [PERSON] не виконує зобов'язання за вказаним договором, у останньої виникла заборгованість в сумі 80358,21 грн., яка складається з наступного: 51408,38 грн. - заборгованість за кредитом; 7356,15 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10488,74 грн. - нарахові відсотки, 9562,66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 1542,28 грн. - 3% річних від простроченої суми (а.с. 35-42). Причиною спору на думку позивача стала відмова [PERSON] у добровільному порядку виконати умови Договору про надання споживчого кредиту та заставу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України та умовами Договору про надання споживчого кредиту та заставу від 20.02.2007 р. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Дослідженими у справі доказами встановлено, що [PERSON] не виконує у повному обсязі своїх зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту та заставу, у зв'язку з чим виникла перед Банком у розмірі 80358,21 грн. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 15.7.1 Договору застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Статтею 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Пунктом 24 Договору застави визначено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Для виконання рішення суду щодо продажу транспортного засобу необхідно зняти автомобіль з обліку в ДАІ (п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388). Зняття з обліку транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, виконавчого напису нотаріуса або рішення суду (п. 41 вищевказаних Правил). Згідно зі ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення виконання, про що зазначає у рішенні. Із встановлених у судовому засіданні обставин справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем передано в заставу автомобіль тип ТЗ: легковий седан, марки Honda City, № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на чинному законодавстві, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 1606 грн. 48 коп. (а.с. 1-5). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 589, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved