Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

ТОВ «Доше» 13 січня 2016 року звернулося до суду з позовом, в якому прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за дистриб'юторським договором №33 від 29 лютого 2012 року в сумі 291439,69 грн. та понесені судові витрати. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 29 лютого 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Доше» та [PERSON] було укладено дистриб'юторський договір № 33, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти дистриб'ютору товар, визначений цим договором, а дистриб'ютор зобов'язується прийняти такий товар та своєчасно оплачувати його в порядку та на умовах, передбачених даним договором. В той же час [PERSON] взяті на себе зобов'язання за умовами договору не виконав, оскільки не розрахувався за поставлений товар. Станом на 13 січня 2016 року заборгованість [PERSON] по оплаті товару становить 291 439,69 грн., з якої сума основного боргу - 231 308,00 грн., 3% річних - 12 369,40 грн., пеня - 24 631,49 грн., штраф - 23 130,80 грн. Вважає, що не зважаючи на те, що на даний час ФОП [PERSON] (дистриб'ютор) припинив свою підприємницьку діяльність, однак в силу вимог цивільного законодавства позивач вправі стягувати цю заборгованість з відповідача [PERSON], як фізичної особи, а тому з врахуванням того, що відповідач добровільно існуючі зобов'язання за умовами дистриб'юторського договору не виконує, просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача Дмитроца В.С . не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Якименко В.В. направили до суду аналогічні заяви, з позовними вимогами згодні, проти задоволення позову заперечень не мають. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 29 лютого 2012 року між ТзОВ «ДОШЕ» (постачальник) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (дистриб'ютор) було укладено дистриб'юторський договір № 33, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти дистриб'ютору товар, визначений договором, а дистриб'ютор зобов'язується прийняти такий товар та своєчасно оплачувати його в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.3.3 договору вартість товару визначається з врахуванням ПДВ та вказується у накладних, які є невід'ємною частиною даного договору. Пунктом 6.6 договору передбачено, що поставка вважається виконаною з моменту прийняття товару та підписання товаро - супровідних документів на складі постачальника. Датою прийняття товару згідно п.7.6 договору є фактична дата прийняття, зазначена в накладній, товаротранспортній накладній, довіреності на отримання товару. Пунктом 8.1 договору передбачено можливість здійснення дистриб'ютором 100% передоплати. Даним пунктом також передбачено, що за домовленістю сторін порядок розрахунків за поставлений товар може бути змінений на післяоплату, але не більше ніж на 30 календарних днів з моменту поставки товару. Відповідно до п.11.2. договору у випадку прострочення дистриб'ютором строку оплати він сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Згідно п.11.3. договору у випадку прострочення дистриб'ютором оплати товару більше, ніж на 30 календарних днів, то він додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого товару. На виконання умов даного договору позивачем постачався, а відповідачем приймався товар згідно виставлених рахунків-фактур на підставі видаткових накладних. Згідно акту звіряння розрахунків станом на 01.01.14 року, підписаного обома сторонами, залишок боргу відповідача перед позивачем становив 336 144,00 гривні 20 лютого 2014 року позивачем було поставлено відповідачу згідно видаткової накладної №РН - 000048 від 20.02.2014року товар на загальну суму 238 728,00 грн. Станом на 31.12.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 241 308,00 грн. 17.01.2015 року відповідачем було здійснено оплату в рахунок погашення боргу за поставлені товари на загальну суму 10 000,00 грн., що підтверджується випискою з банку. За таких обставин, оскільки ФОП [PERSON] свої зобов'язання за умовами дистриб'юторського договору № 33 від 29.02.2012 року виконував не належним чином, допустив утворення заборгованості, розмір якої на даний час становить 291 439,69 грн., з якої сума основного боргу становить - 231 308,00 грн., 3% річних - 12 369,40 грн., пеня в розмірі - 24 631,49 грн., штраф в розмірі - 23 130,80 грн.,а відтак позивач вправі відновити своє порушене право шляхом стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку. В той же час судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з 29.10.2015 року підприємницька діяльність [PERSON], як фізичної особи-підприємця припинена. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за умовами договору не виконав, оскільки не розрахувався за поставлений товар Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, а тому заборгованість за дистриб'юторським договором №33 від 29.02.2012 року. ФОП [PERSON] не припинилася та залишається за [PERSON], як за фізичною особою. Зі змісту зазначених норм убачається, що після припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] зобов'язання за дистриб'юторським договором №33 від 29.02.2012 року не припинилося, і таке підлягає виконанню ним, як фізичною особою [PERSON] Така позиція суду є аналогічною правовому висновку щодо застосування норм права, висловленому Верховним Судом України у постанові від 04.12.2013 року у цивільній справі № 6-125цс13, який у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Встановивши, що відповідач, не виконав зобов'язань за дистриб'юторським договором і, як наслідок, допустив заборгованість по договору, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 4371,61 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved