Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

ТОВ «BIOL BUSINESS» звернулося до суду з позовом, уточнивши який обґрунтовувало тим, що 2 квітня 2007 року між ТОВ «BIOL BUSINESS» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідач [PERSON] передала позивачу ТОВ «BIOL BUSINESS» у строкове платне користування терміном на 20 років земельну ділянку, кадастровий номер 5923881900:06:001:0938 площею 3,786 га. Вказаний договір було зареєстровано 18 грудня 2007 року в Путивльському міжрайонному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за №040863301587. Оскільки позивачу стало відомо, що зазначена земельна ділянка, кадастровий номер 5923881900:06:001:0938, передана в оренду відповідачу ПП «Волокитинське» на підставі договору оренди землі від 11 січня 2017 року, та право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано 11 січня 2017 року за ПП «Волокитинське», тобто в період дії договору оренди землі, укладеного між ТОВ «BIOL BUSINESS» та [PERSON] , у зв`язку з чим позивач просить визнати недійсним договір оренди землі від 11 січня 2017 року, укладений між [PERSON] та ПП «Волокитинське» (номер запису про реєстрацію іншого речового права 18580063) та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.50). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.41,49). Представник відповідача ПП «Волокитинське» повторно в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання (а.с.48) Враховуючи зазначене, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,786 га кадастровий номер 5923881900:06:001:0938 та площею 0,773 га кадастровий номер 5923881900:06:001:0472, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №064830 (а.с.8). Відповідно до договору оренди землі від 2 квітня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «BIOL BUSINESS», який зареєстрований у Путивльському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у державному реєстрі земель було вчинено запис за №040863301587 від 18 грудня 2007 року, ТОВ «BIOL BUSINESS» надано в оренду земельну ділянку загальною 3,786 га кадастровий номер 5923881900:06:001:0938, строком на 20 років, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.6-7). Згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10 березня 2007 року та з актом приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 25 грудня 2007 року, були визначені межі земельної ділянки, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області і належить відповідачу [PERSON] та проведена передача зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером в оренду 5923881900:06:001:0938 (а.с.9). Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28 листопада 2019 року, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5923881900:06:001:0938 зареєстровано 11 січня 2017 року за ПП «Волокитинське» (номер запису про право в державному реєстрі прав - 18580063) (а.с. 10). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220. Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що договір оренди землі від 11 січня 2017 року було укладено між [PERSON] та ПП «Волокитинське» в період дії договору оренди землі від 2 квітня 2007 року, укладеного між ТОВ «BIOL BUSINESS» та [PERSON] . При цьому сторонами не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що станом на дату укладення між [PERSON] та ПП «Волокитинське» договору оренди землі від 11 січня 2017 року, припинив свою дію укладений між ТОВ «BIOL BUSINESS» та [PERSON] договір оренди землі від 2 квітня 2017 року. З огляду на таке, укладення між [PERSON] та ПП «Волокитинське» договору оренди землі від 11 січня 2017 року не відповідає вимогам чинного законодавства, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання його недійсним. У зв`язку із задоволенням позову, в силу ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача 2102 грн. витрат по сплаті судового збору при подачі позову, у дольовому порядку по 1051 грн. з кожного.

Outcome: approved