Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

ТзОВ «Вердикт Капітал» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №11153049000 від 10.05.2007 року в розмірі 63532,76 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.05.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11153049000, згідно якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 10956 дол. США зі сплато 13,50 % річних. За період користування кредитними коштами, позичальником [PERSON] здійснено часткові платежі на погашення основної суми кредиту, однак в повному обсязі заборгованість не погашена. Станом на 10.10.2019 року загальний розмір заборгованості становить 381 182,76 грн., з яких: 14 3321 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 91 222,70 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 146 639,07 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, згідно Кредитного Договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №11103574000. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Фінанс», а ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №11153049000. В подальшому, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2021 року, замінено позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» його правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал». Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11153049000 від 10.05.2007 року у розмірі 63532,76 грн., яка складається із заборгованості по сплаті інфляційних втрат за подвійною обліковою ставкою НБУ в розмірі 50 621,76 грн. та 3% річних в розмірі 12 911 грн. 19.05.2021 року, представником відповідача [PERSON] адвокатом Васильчук Л.Б. подано відзив на позовну заяву, в якій останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки такі є недоведеними та необґрунтованими. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Васильчук Л.Б. надала суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. У задоволенні позову просить відмовити з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 10.05.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11153049000, згідно якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 10956 дол. США, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13.50 % річних. Відповідно до п.1.1 вищевказаного договору, кредит надається Банком тільки шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, згідно умов договору. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №11153049000 від 10.05.2007 року. Того ж дня, між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Фінанс», а ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №11153049000 від 10.05.2007 року. 15.07.2020 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №15-07/2020 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за Договором кредиту №11153049000. В подальшому, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2021 року, замінено позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» його правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно п.1ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач набув прав позикодавця за кредитним договором №11153049000 від 10.05.2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 10.10.2019 року має заборгованість в розмірі 381182,76 грн., яка складається з наступного: 143321 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 91222,70 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 146639,07 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, згідно Кредитного Договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Статтею ст. 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті ст. 526 ЦК України, передбачено зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Отже, нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому, право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За умовами ст.ст.1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016р. у справі за № 6-1412цс16). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не повернула отримані від позивача кредитні кошти, а тим самим прострочила грошове зобов`язання по поверненню коштів отриманих на підставі Кредитного договору. Загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованих інфляційних втрат за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню, станом на 10.10.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 63532,76 грн., з яких: 12911 грн. нараховані 3% річних та 50621,76 грн. нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, згідно ст. 2 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Що стосується заперечень викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву, то такі на думку суду є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні належними доказами встановлено, що у відповідачки наявна заборгованість перед позивачем, виходячи із суми якої і були нараховані інфляційні витрати та три відсотки річних, в той час як відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що у відповідача відсутня заборгованість по укладеному договору, або того, що повернутий відповідачкою транспортний засіб погасив повністю заборгованість перед позивачем. Крім цього, право позивача на стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних прямо передбачено законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, а тому заявлений позов підлягає до задоволення. На підставі та

Outcome: approved