Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2010 року і мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявляючи про неможливість подальшого подружнього життя через дії відповідача з фінансових питань, які ставлять під загрозу майбутнє дітей та сім`ї, що нанівець звело почуття, позивач з позовом про розірвання шлюбу 21 січня 2021 року звернулася до суду. Ухвалою від 01 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 14). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 01.02.2021 та вручено особисто 03.02.2021 (а.с. 16). 01 березня 2021 року відповідач подав через канцелярію суду заяву (а.с. 17), в якій просив надати строк на примирення з позивачем. Для забезпечення права подружжя на примирення, для встановлення позиції іншого з подружжя щодо примирення та для вирішення клопотання про надання строку на примирення ухвалою від 01 березня 2021 року (а.с. 18) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду на 15 березня 2021 року. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року (а.с. 22) подружжю було надано строк для примирення терміном на шість місяців. Цією ж ухвалою зупинено розгляд справи до 15 вересня 2021 року. Ухвалою від 15 вересня 2021 року (а.с. 26) провадження у справі поновлено. В судове засідання 30 вересня 2021 року позивач не з`явилася, у позовній вимозі просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 2). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 27), до суду не з`явився, але подав заяву (а.с. 29), у якій просив про розгляд справи без його участі. З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6) слідує, що сторони з 16 липня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться (копії на а.с. 7, 8), що вони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу через дії відповідача з фінансових питань, які ставлять під загрозу майбутнє дітей та сім`ї, що нанівець звело і почуття, і можливість подальшого подружнього життя, а відповідач визнав позов і не заперечив проти припинення шлюбу, сторони визнають про фактичне припинення подружніх стосунків. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved