Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулося в Дергачівський районний суд Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором. В підтвердження позову позивач посилається на те, що 25.05.2007, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір №6/4/2007/840-К/377, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) доларів США зі строком повернення до 24.05.2022. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 25.05.2007, між банком та [PERSON] , укладено Договір поруки №6/4/2007/840-П/ 379 згідно якого [PERSON] поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором. 25.05.2007, між банком та [PERSON] укладено Договір поруки №6/4/2007/840-П/ 378 , згідно якого [PERSON] поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором. 20.09.2019, між ПАТ КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», укладено Договір №GL3N24068 про відступлення прав вимоги, відповідно до п. п. 1.1. Банк - ПАТ КБ «Надра» відступає новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» належні йому права, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів , зазначених у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор в день укладення цього Договору, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора (п.2 Договору). Додаток №1 до Договору №GL3N24068 про відступлення прав вимоги від 20.05.2019, містить інформацію про передачу прав вимоги до [PERSON] , що виникли на підставі Кредитного договору №6/4/2007/840-К/377 від 25.05.2007, права вимоги до [PERSON] на підставі Договору поруки №6/4/2007/840-П/379 від 25.05.2007 та до [PERSON] на підставі Договору поруки №6/4/2007/840-П/378 від 25.05.2007. Станом на дату подачі даного позову заборгованість за кредитним договором не погашена, наявне порушення кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, що тягне настання відповідних негативних наслідків, що підтверджується виписками по особовим рахункам відносно [PERSON] , наданими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Три проценти річних нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю утри роки. Розрахунок 3 % річних за порушення зобов`язання з повернення кредиту в сумі 1 653 461,74 гривень за останні 3 роки до звернення до суду з даним позовом. Згідно розрахунку, розмір 3% річних, що нарахований на заборгованість по кредиту за останні 3 роки, складає 148 811,55 гривень. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Таким чином сума, що підлягає до стягнення 148 811,55 (сто сорок вісім тисяч вісімсот одинадцять) гривень 55 копійок, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року, було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду на 28 травня 2021 на 12 годин 00 хвилин та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» Остащенко О.М. - не з`явилася, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просить розглядати справу за її відсутності за наявними в справі матеріалами. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи шляхом оголошення , з заявами про відкладення справи в суд не зверталися. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подали відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було достовірно встановлено, що 25.05.2007, між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір №6/4/2007/840-К/377, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) доларів США зі строком повернення до 24.05.2022. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 25.05.2007, між банком та [PERSON] , укладено Договір поруки №6/4/2007/840-П/ 379 згідно якого [PERSON] поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором. 25.05.2007, між банком та [PERSON] укладено Договір поруки №6/4/2007/840-П/ 378 , згідно якого [PERSON] поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором. 20.09.2019, між ПАТ КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», укладено Договір №GL3N24068 про відступлення прав вимоги, відповідно до п. п. 1.1. Банк - ПАТ КБ «Надра» відступає новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» належні йому права, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів , зазначених у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор в день укладення цього Договору, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора (п.2 Договору). Додаток №1 до Договору №GL3N24068 про відступлення прав вимоги від 20.05.2019, містить інформацію про передачу прав вимоги до [PERSON] , що виникли на підставі Кредитного договору №6/4/2007/840-К/377 від 25.05.2007, права вимоги до [PERSON] на підставі Договору поруки №6/4/2007/840-П/379 від 25.05.2007 та до [PERSON] на підставі Договору поруки №6/4/2007/840-П/378 від 25.05.2007. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст. 514 ЦК України. Станом на дату подачі даного позову заборгованість за кредитним договором не погашена, наявне порушення кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, що тягне настання відповідних негативних наслідків, що підтверджується виписками по особовим рахункам відносно [PERSON] , наданими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю утри роки. Згідно розрахунку, розмір 3% річних, що нарахований на заборгованість по кредиту в сумі -1653461,74 гривень, за останні 3 роки, складає -148 811,55 гривень. Верховний Суд в постанові від 30.01.2019, по справі №922/175/18 зазначив, що «оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов поо стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місять з моменту порушення грошового зобов`язання по моменту його усунення». Так як заборгованість станом на день подачі позову не погашена і порушення грошового забов`язання продовжується, то зважаючи на вищезазначену позицію Верховного суду, позовна давність щодо стягнення 3% річних за Кредитним договором має безстроковий характер. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є податковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.. . Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду України від 10.04.2018, у справі № 910/16945/14 від 27.04.2018, у справі № 908/1394/17 від 21.112018, у справі № 642/493/17-и. Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі ст. 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 ст. 625 визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до листа Верховного Суду України «Про аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві», зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення прозадоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. Враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином зобов`язання щодо погашення кредиту не виконував, суд дійшов висновку, що 3% річних в розмірі 148811 (стосорок вісім тисяч вісімсот одинадцять) гривень 55 копійок підлягають стягненню, так як свої зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитом відповідач не виконував. Вимогами статті 541 ЦК України визначено: Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Оскільки відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є поручителями, згідно договорів поруки та поручилися перед банком за належне виконання відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно 3% річних за невиконання зобов`язання. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 629, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved