Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 2004 року. Свій шлюб зареєстрували у Дашковецькій сільській раді Літинського району у Вінницькій області, актовий запис № 11. . Позивач вказує, що причиною для розірвання шлюбу послугувало те, що вони не зійшлися характерами, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Миколасюк Р.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і просять їх задовольнити. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи просять покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Так, із свідоцтва про одруження (а.с. 10) встановлено, що сторони 24 серпня 2004 року зареєстрували шлюб. Відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.11) та [PERSON] , [INFO] (а.с.12) сторони по справі зазначені їх батьками. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 ч.1 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Згідно ст.112 ч.2 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду судом встановлено, що подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підстав ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved