Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

ТОВ «ВАП-10556» позов мотивувало тим, що в період з 30.07.2012 року до 31.07.2014 року [PERSON] працював у товаристві на посаді водія. Відповідач здійснював керування транспортними засобами при перевезенні товарно-матеріальних цінностей, які отримував від замовника послуг по перевезенню та здійснював доставку до місця призначення, при цьому мав забезпечити збереження ввірених йому товарно-матеріальних цінностей, про що 30.07.2012 року підписав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. На виконання договору № 3-0302 від 12.03.2014 року між ТОВ «ВАП-10556» та ТОВ «Рапсодія» про перевезення ріпаку відповідач допустив нестачу товару вагою 480 кг на суму 2286 грн. і дану шкоду відшкодувало товариство підприємству - замовнику відповідно до претензії та платіжного доручення від 18.07.2014 року. Після 26.07.2014 року відповідач не з`явився на роботу, а при проведені інвентаризації залишків палива в автомобілі МАЗ 53363 реєстраційний номер [NUMBER] яким керував [PERSON], було встановлено нестачу палива в розмірі 759,5 літрів на суму 10 405,15 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 134 КЗпП України позивач просив стягнути з відповідача завдану шкоду в загальній сумі 12 691,15 грн. В судовому засіданні представник позивача Мунтян Є.В. підтримав позов, додав, що [PERSON] працював як водій-експедитор, тому із ним був підписаний договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, позов не оспорив. Відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України і за наявності клопотання представника позивача про заочний розгляд справи суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з 30.07.2012 року був прийнятий на роботу на посаду водія Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницьке автотранспортне підприємство - 10556» відповідно до наказу від 30.07.2012 року № 53к (а.с. 5) і виконував обов`язки по перевезенню вантажу. Відповідно до розділу ІІ Переліку посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року № 447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР, із працівником, який виконує роботи по прийманню і обробці для доставки (супроводження) вантажу, багажу, поштових відправлень і інших матеріальних та грошових цінностей, їх доставки (супроводження), видачі (здачі), укладається письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Оскільки відповідач фактично виконував приймання, доставку і супроводження вантажу, що підтверджується наданими суду подорожніми листами, тобто працював як водій-експедитор і за характером виконуваної роботи належав до категорії працівників, з яким може укладатись договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством, установою організацією матеріальних цінностей, 30.07.2012 року із [PERSON] був підписаний відповідний договір. Відповідач зобов`язувався: 1) бережливо відноситись до переданих йому для зберігання матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і приймати заходи по запобіганню втрат; 2) своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; 3) вести облік, складати і представляти в установленому порядку товарно-грошові і інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей; 4) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей (а.с. 6). 15.07.2014 року, [PERSON], здійснюючи перевезення ріпаку вагою 32 100 кг за замовленням ТОВ «Рапсодія» на підставі договору від 12.03.2012 року (а.с. 20) із с. Струтинка Липовецького району Вінницької області до місця призначення - м. Вінниця, вул. Чехова, 29, допустив нестачу ріпаку вагою 480 кг на суму 2286 грн. В зв`язку з цим від ТОВ «Рапсодія» до ТОВ «Вінницьке АТП- 105566» надійшла претензія на суму 2 286 грн. і була задоволена позивачем шляхом перерахування коштів на ТОВ «Рапсодія» (а.с. 21). 30.07.2014 року на підставі наказу директора ТОВ «Вінницьке автотранспортне підприємство - 10556» була проведена інвентаризація залишків палива водія [PERSON] Встановлено, що залишок дизельного палива в баку автомобіля МАЗ - 53363, д/н [NUMBER], яким керував [PERSON], складає 247,5 літрів (а.с. 11). На підставі останнього подорожнього листа № 11393 від 26.07.2010 року залишок палива при поверненні 1007 літрів. Таким чином, встановлена нестача пального на 759,5 літрів на суму 10 405,15 грн., що підтверджується довідкою (а.с. 13). 31.07.2014 року на підставі наказу директора ТОВ «Вінницьке АТП 10556» трудовий договір із [PERSON] був припинений і відповідач був звільнений відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9). Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини, тому при вирішенні справи суд застосовує відповідні норми глави ІХ КЗпП України, а також відповідні норми глави 82 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Враховуючи те, що з вини [PERSON] позивачеві було завдано матеріальної шкоди на суму 2286 грн. та на суму 10 405,15 грн., він повинен її відшкодувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, тому загальна сума в розмірі 12 691,15 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Судові витрати позивача, що полягають в сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1), підлягають стягненню з відповідача (ст.88 ЦПК України).

Outcome: approved