Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 06.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 06.07.2018 року біля приміщення Малинської районної державної адміністрації [PERSON] отримала тілесні ушкодження в результаті падіння з четвертого поверху вказаного приміщення віконного скла. Інформації відносно даного акту внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2018 року за №12018060080000431. Згідно акту судово-медичного обстеження №212 від 13.07.2018 року, [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що відносяться до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, приміщення з якого упало віконне скло належить відповідачу, а тому на Малинську районну державну адміністрацію покладається відповідальність за утримання приміщення в належному стані та юридична відповідальність. Загальна вартість витрат на лікування становить 25860 грн., до яких відносяться витрати на лікування в Малинському РТМО, консультації в КУ «Житомирське обласне стоматологічне медичне об`єднання», оплат проїзду, курс лікування в ТОВ «Стомат плюс» по відновленню втрачених зубів. [PERSON] зазнала моральної шкоди, що полягає в зміні організації життя через лікування, реабілітацію, неможливість нормально вживати їжу протягом тривалого часу; ігноруванні відповідачем попри обіцянку допомогти; негативному психологічному стані. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача 25 680 грн. матеріальної шкоди, 450684 грн. моральної шкоди, 15500 грн. витрат на правову допомогу, 14130 грн. витрат на проведення експертизи та 4763,64 грн. судового збору. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого відносно позовних вимог заперечив в повному обсязі у зв`язку з тим, що шкода завдана [PERSON] не з вини відповідача. На час отримання тілесних ушкоджень в м. Малині був сильний вітер, швидкість якого становила 11м/с і підтверджується згідно довідки Житомирського обласного центру з гідрометеорології. Зазначає, що відповідачем забезпечено належну експлуатацію та утримання нерухомого майна; подія відбулася внаслідок дії обставин непереборної сили, що виключає можливість стягнення як матеріальної, так і моральної шкоди; позивачем не надано доказів на підтвердження факту протиправної бездіяльності відповідача, вини та причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та наслідками. Окрім цього , вражає, що вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу є невиправданою, через невідповідність критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Представником третьої особи на стороні відповідача Карплюк А.А . надано пояснення по суті справи, згідно якого зазначила, що між управлінням казначейства та діями відповідача, які порушили права позивача, відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до до Положення про Державну казначейську службу України , затвердженого постановою КМУ №215 від 15.04.2015 року здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Демченко Т.Г. просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю. Представником третьої особи на стороні відповідача Карплюк А. А. подано заяву про розгляд заяви без її участі. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 06.07.2018 року близько 13 год.15 хв. [PERSON] , проходячи по тротуару на площі Соборній в м. Малині повз приміщення Малинської районної державної адміністрації, отримала тілесні ушкодження в результаті падіння віконного скла з вказаного приміщення. За даним фактом 07.07.2018 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018060080000431, за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України, а 07.07.2019 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в складу злочину. Встановлено, що випадіння скла відбулось з віконної створки рами приміщення вбиральні на четвертому поверсі Малинської районної державної адміністрації. Згідно акту судово-медичного обстеження №212 від 09.07.2018 року та висновку експерта №252, у [PERSON] маються тілесні ушкодження у вигляді забійно-різаної рани верхньої губи, травматичного видалення 5 зубів на верхній та нижній щелепі справа, перелому альвеолярного відростку нижньої щелепи справа, ран лівої верхньої кінцівки, що відносяться до середнього ступеня важкості і потягли за собою тривалий розлад здоров`я (а.с.15-16). Відповідач згідно листа від 31.07.2018 року, висловив співчуття [PERSON] та запевнив у наданні допомоги, як потерпілій внаслідок прикрого випадку (а.с.9). Відповідно до інформаційного листа завідувача сектору з питань персоналу апарату районної державної адміністрації Яремчук Ю.В., посадова особа, яка відповідає за будівельно-технічний стан приміщення Малинської райдержадміністрації відсутня (а.с.20). Матеріалами справи підтверджено, що нежитлова будівля, адміністративний будинок що знаходиться на пл. Соборна, 6а в м. Малині , перебуває на у власності відповідача згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1944 (а.с.28). Згідно заключення завідувача ортодонтії КУ «Житомирське обласне стоматологічне медичне об`єднання» Житомирської обласної ради від 20.08.2018 року, [PERSON] встановлено діагноз вторинна часткова адентія, втрата жувальної ефективності 50% за Агаповим, з необхідністю подальшого протезування порожнини рота (а.с.30). Факт стоматологічного лікування підтверджено позивачем наступними документами: актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №767/1 від 15.11.2018 року на загальну вартість 25860 грн.; випискою з медичної карти стоматологічного хворого [PERSON] від 26.11.2018 року; щоденником лікаря від 03.10.2018 року та 15.11.2018 року; квитанціями про плату стоматологічних послуг на загальну суму 25860 грн (а.с.32-43). Вартість завданих матеріальних збитків не спростована відповідачем. У зв`язку з чим [PERSON] надіслала відповідачу письмову вимогу про відшкодування витрат на стоматологічне лікування від 28.12.2018 року (а.с.44). На що отримала відповідь №17/190 від 06.02.2019 року за підписом голови адміністрації, про те, що у кошторисі Малинської райдержадміністрації на 2019 рік коштів на виплати населенню не передбачені, тому на даний час провести виплати немає можливості; при формуванні пропозицій по внесенню змін до кошторисних призначень на 2019 рік врахує дану вимогу. Актами надання послуг №24 від 27.08.2018 року, №3 від 17.01.2019 року, №7 від 21.03.2019 року, квитанціями від 14.08.2018 року, 17.01.2019 року, 21.03.2019 року підтверджено сплату позивачем 12000 грн. в рахунок надання правової допомоги. А також, на підставі акту надання послуг №28 від 09.12.2019 року, визначено обов`язок позивача оплатити 3500 грн. на правову допомогу. А разом витрати [PERSON] на правову допомогу, у зв`язку з розглядом справи становить 15500 грн. Відповідно до листа Житомирського обласного центру з гідрометеорології № 24-03-16/1-864 від 23.07.2018 року, станом на 04.07.2018 року в період з 13 год. до 14 год. в м. Малині максимальна швидкість вітру становила 11 м/с (а.с.111). Висновком експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №138719-25 від 25.10.2019 року, ситуація, що досліджується по справі є психотравмувальною для [PERSON] та спричиняє їй (страждання) моральну шкоду. Інтенсивність , глибина та тривалість страждань визначаються наявністю стійкого внутрішнього напруження, яке зберігає тривалий психологічний дискомфорт, спричинюючи штучне обмеження у плануванні потенційних можливостей, що зберігається на момент психологічного обстеження. Отримана [PERSON] травма та її наслідки виражаються у суттєвих змінах як в її індивідуально-психологічних особливостях, так й в емоційних проявах, що також відображається на її психофізіологічному здоров`ї. Матеріальний розмір отриманої [PERSON] моральної шкоди в наслідок нещасного випадку пов`язаного з виробництвом може становить від 0 до 108 мінімальних заробітних плат, розмір яких приймається рівних розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятої на момент винесення рішення судом (а.с.148-152). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України, якщо сторона вважає себе потерпілою та виявила бажання стягнути збитки - вона має довести їх наявність та розмір. На підставі ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Власник зобов`язаний вживати заходів до запобігання виникненню шкоди здоров`ю громадян і навколишньому середовищу при здійсненні його права власності. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що нежитлова будівля на площі Соборна , 6а в м. Малині перебуває у власності Малинської районної державної адміністрації, а відтак, саме відповідач наділений повноваженнями щодо експлуатації та утримання вказаного нерухомого майна. Окрім цього, підтверджено факт завдання шкоди тілесних ушкоджень [PERSON] в результаті падіння віконного скла з четвертого поверху приміщення Малинської районної державної адміністрації. Правовідносини, що виникли у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень [PERSON] 06.07.2018 року, за своєю юридичною природою не відносять до тих, де має бути встановлена вина чи бездіяльність винної особи. Крім того, відповідач не довів, що заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій спричинено внаслідок непереборної сили. В даному випадку має місце відповідальність без вини у не договірних зобов`язаннях, тобто обов`язок відповідального суб`єкта деліктних зобов`язань відшкодувати випадкову (ризикову) майнову та/або моральну шкоду постраждалій особі внаслідок правопорушення. Розуміння правової природи відповідальності без вини у не договірних зобов`язаннях повністю відповідає ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України, згідно якої цивільні прав та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Саме таким актом цивільного законодавства є Конституція України, зокрема стаття 13. А тому, суд критично оцінює твердження відповідача, що позивач мала надати докази його вини, протиправної бездіяльності, що призвели до травмування, докази причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та наслідками. Законодавча норма, що зобов`язує сторону у не договірних зобов`язаннях - відшкодувати заподіяний збиток, за своєю природою виступає не як норма цивільно - правової відповідальності, а як компенсаційна норма, на яку покладається завдання відновити порушені майнові права і відшкодувати заподіяні збитки. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] про відшкодування відповідачем шкоди, завданої лікуванням в розмірі 25 860,00 грн. В частині стягнення моральної шкоди в розмірі 450684,00 грн. слід відмітити наступне. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Ч.2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. З огляду на зазначені положення закону факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Оскільки відсутні докази на підтвердження непереборної сили або ж умислу потерпілого при завданні шкоди, матеріалами кримінального провадження підтверджується факт завдання шкоди здоров`ю позивача, тому відповідач як власник майна повинен нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду незалежно від наявності вини, оскільки діє презумпція заподіювача шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставин. Невирішення в добровільному порядку між сторонами питання щодо відшкодування шкоди не впливає на визначення розміру її відшкодування. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію. За таких підстав суд дійшов до переконання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. і вважає, що такий розмір моральної шкоди при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивача. Визначений судом розмір відшкодування є адекватним душевним стражданням, які позивач зазнав у зв`язку зі отриманими тілесними ушкодженнями Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п.6 ст.3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (8,53%). З врахуванням наданих належних та допустимих доказів про стягнення 15 500 грн. витрат на правову допомогу, 14130,00 грн. витрат на проведення експертизи та сплачених 4763,64 грн. судового збору вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial