Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Сторони з 27 березня 1997 року до 15 грудня 2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 08 вересня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу № 614504-Y03112 сторони придбали автомобіль «CHERY», модель E5, номер кузова: [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , номер двигуна: [NUMBER] , 2014 року випуску. 23 грудня 2020 року до Мурованокуриловецького районного суду з позовом про поділ рухомого майна (транспортного засобу). Підставою для позову названі обставини, що майно придбане під час шлюбу, але сторони не можуть самостійно дійти згоди про поділ цього майна після припинення шлюбу. Ухвалою від 01 лютого 2021 року (а.с. 44) позов прийнято до розгляду суду і призначено підготовче провадження. Під час підготовчого провадження: -Представник позивача - адвокат Солоненко Б.М. подав клопотання про призначення судової експертизи (а.с. 51-53); -ухвалою суду від 22 березня 2021 року (а.с. 55-56) задоволено клопотання представника позивача (а.с. 51-53) про призначення судової автотоварознавчої експертизи та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта; -Після отримання висновку експерта, 14 липня 2021 року провадження у справі поновлено зі стадії підготовчого провадження (а.с. 94). Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 23 липня 2021 року (а.с. 99) підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року (а.с. 138-139) задоволено клопотання відповідача (а.с. 137) про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта (а.с. 159). Після отримання висновку експерта, 06 грудня 2021 року провадження у справі поновлено (а.с. 191). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила: Під час шлюбу з відповідачем вони придбали, зокрема, автомобіль CHERY, модель E5, номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований за відповідачем. Шлюб припинено у 2020 році, відповідач забрав автомобіль, користується ним, а тому вона просить компенсувати їй половину вартості цього автомобіля. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав. Не заперечуючи факту придбання під час шлюбу з позивачем автомобіля CHERY, модель E5, номерний знак [NUMBER] , відповідач заявляє, що після припинення шлюбу він залишив позивачу все інше майно, яке вони придбали у шлюбі та в яке вкладали спільні кошти (зокрема, ремонт будинку), крім того, позивач отримала повернення позики, гроші на яку також були їх спільною сумісною власністю. Він є пенсіонером, винаймає житло, у нього відсутні кошти на компенсацію. Просив у позові відмовити. Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши надані сторонами та здобуті судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом достеменно встановлено: 1)між сторонами зареєстровано шлюб 27 березня 1997 року у Котюжанівській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області, за актовим записом № 1 (а.с. 13); 2)15 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.12.2020 (а.с. 14); 3)На підставі договору купівлі-продажу № 614504-Y03112 від 08 вересня 2015 року та доданих до нього додатків, укладеного між ПАТ «Вінниччина-Авто» та [PERSON] , останній придбав автомобіль марки «CHERY», модель E5, номер кузова: [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , номер двигуна: [NUMBER] , 2014 року випуску (а.с. 17-20); 4)Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с. 27-28, 29-30), за [PERSON] 11.09.2015 зареєстровано право власності на легковий автомобіль марки CHERY, модель E5, 2014 року випуску, об`ємом двигуна 1497 см. куб., номерний знак [NUMBER] . Ці обставини визнаються обома сторонами. Так само сторонами визнається факт придбання автомобіля за спільні кошти сім`ї. Відповідно до положень частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність поділу майна подружжя полягає в тому, що за кожним з подружжя визнається право особистої власності на конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Частина 2 ст. 364 ЦК України також встановила правило, відповідно до якого якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (неподільна річ), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За таких обставин, вимога [PERSON] про присудження їй грошової компенсацію за половину автомобіля ґрунтується на вимогах цивільного та сімейного законодавства, а тому підлягає до задоволення. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з моменту припинення подружніх стосунків спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача; весь час з моменту володіння автомобілем саме відповідач здійснював керування ним, а позивач не має прав на керування ТЗ. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації та внесення коштів на депозитний рахунок суду, на якому наголошувала у судових дебатах представник відповідача, в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18), від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 359/898/18 (провадження № 61-3703св19). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. На ствердження вартості компенсації половини вартості автомобіля, за клопотанням сторони позивача було проведено судову автотоварознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/102-21/4834-АВ від 13 травня 2021 року (а.с. 71-81), станом на 12 травня 2021 року вартість автомобіля «CHERY», модель E5, номерний знак [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , номер двигуна: [NUMBER] , 2014 року випуску, становила 135598 гривень 16 копійок. Не погоджуючись із такою вартістю автомобіля та зауважуючи, що експертом при визначенні вартості не враховано факт заміни та необхідності заміни деяких вузлів, у зв`язку з чим його ринкова вартість є значно нижчою, відповідач заявив клопотання про проведення повторної автотоварознавчої експертизи, яке було задоволено ухвалою суду від 30 вересня 2021 року (а.с. 138-139). Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського НДІСЕ від № 6854/21-21 від 26 листопада 2021 року (а.с. 180-183) ринкова вартість автомобіля марки «CHERY», комерційна назва Е5, номер кузова: [NUMBER] , номер двигуна: [NUMBER] , 2014 року випуску, станом на час проведення огляду становить 116 607 гривень 97 копійок. Оцінюючи ці висновки експертів про ринкову вартість предмету спору, суд враховує, що саме висновок повторної автотоварознавчої експертизи встановлює вартість автомобіля станом на день розгляду цієї справи. Позивач не заперечує встановленої цією експертизою вартості автомобіля, а її репліки про те, що відповідач неакуратно експлуатував автомобіль, спростовано таблицями ілюстрацій до обох висновків експертів та описами пошкоджень у самих висновках, відповідно до яких вони є ідентичними і станом на 12 травня, і станом на 12 листопада 2021 року (моменти огляду ТЗ експертами). За таких обставин, суд вважає за правильне при визначенні розміру компенсації взяти до уваги висновок експерта Вінницького відділення Київського НДІСЕ від № 6854/21-21 від 26 листопада 2021 року та визначити цей розмір в сумі 58 303 гривні 99 копійок (116607,97 грн : 2 = 58303,99 грн). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. У позовній заяві представник позивача - адвокат Солоненко Б.М. зазначив, що судові витрати позивача складатимуться із судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 840 гривень 80 копійок судового збору (а.с. 37), а також 681 гривню судового збору за подачу заяви про забезпечення доказів (а.с. 145), за проведення судової товарознавчої експертизи за своїм клопотанням позивач сплатила 1015 гривень 20 копійок (а.с. 67). Витрати на професійну правничу допомогу суду не надано. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, а ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року (а.с. 156-157) було задоволено заяву про забезпечення доказів, тому судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду з цим позовом судового збору та судового збору за забезпечення доказів підлягають повній компенсації. Також п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За таких обставин судові витрати у вигляді оплати експертизи підлягають повній компенсації позивачу.

Outcome: approved