overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року і мають трьох спільних малолітніх дітей. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 05 березня 2018 року звернулась до суду. Ухвалою від 15 березня 2018 року (а.с. 16) відкрито провадження за позовом та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року (а.с. 20) справу призначено до розгляду по суті. Відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи по суті (а.с. 21, 24), в судові засідання на 17 квітня та 02 травня 2018 року не зявився, про причину неявки не повідомив, не просив провести розгляд справи по суті за його відсутності, не просив його відкласти. З урахуванням заяви позивача (а.с. 11, 25), на підставі ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін з винесенням заочного рішення. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 6) слідує, що сторони з 15 жовтня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 8, 9, 10), сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що їх характери несумісні, у різні погляди на життя, відсутні нормальні стосунки у сімї. Відповідач своїми безпричинними неявками до суду проявив байдужість до існування шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві та суді просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2012 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], який мешкає з позивачем. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, сім'я розпалася з квітня 2014 року і існує на даний час формально по документам, спільне господарство не ведеться. У судове засіданні позивач і відповідач не з'явилися, але звернулися до суду з письмовою заявою у якій просять розглянути справу за їх відсутності та розірвати шлюб. Суд, вивчивши заяву позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2010 року. Від шлюбу в них народився син , [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що вони різні за характером люди. Через несумісність характерів життя з відповідачем стало складним та напруженим. В них часто виникали сварки . Тривалий час не проживають разом . Досягнути примирення не бажає. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхньої дитини. Майнового спору у сторін не має. Покликаючись на наведені обставини, та обставини зазначені в позовній заяві просить задовольнити її вимоги., розірвати шлюб . Відповідач [PERSON] позов визнав повністю . Не заперечує про його розірвання . Заслухавши пояснення сторін , перевіривши інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2010 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир - Волинський Володимир - Волинського міського управління юстиції Волинської області ,актовий запис за № 55 . Від шлюбу в них народився син , [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони спільним подружнім життям не проживають . Майнового спору між сторонами немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини ,а також моральним засадам суспільства. Дана обставина має істотне значення по справі. При розірванні шлюбу суд бере до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, наявність у сторін неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст.109 ч.3 ,ч.1 ст.110 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено , що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права . Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Сторони досягти примирення не бажають . Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Заява позивача про розірвання шлюбу відповідає волі сторін . Після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права . .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2014 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції зроблено запис № 72. Мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось через різні погляди на ведення домашнього господарства, виховання дітей та проведення вільного часу, відсутність взаєморозуміння, підтримки, поваги та довіри, сімейні стосунки припинені. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що з жовтня 2016 року проживають окремо, строк для примирення просила не надавати. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просив строк для примирення не надавати. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2014 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції зроблено запис № 72. Мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Сімейне життя сторін не склалося через несумісні погляди на сімю та шлюб, сімейні стосунки припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, бюджет окремий. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дітей, можуть негативно відобразитись на їх вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб належить розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1978 року . Позивачка у червні 2018 року звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності та що з 2000 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного, чому їх сімя розпалася остаточно і примирення між ним неможливе. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з 2000 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає допомоги на утримання сина, працює різноробочим, отримує дохід і може надавати таку допомогу, інших утриманців немає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, а саме по 700 гривень щомісячно. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, але хоче стягувати з нього аліменти, оскільки він матеріальної допомоги на утримання сина не надає вже дев'ятий місяць. Чоловік хворіє на цукровий діабет, однак може сплачувати аліменти в сумі 700 грн. щомісячно, а тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що ніде не працює і не може працевлаштуватися, оскільки хворіє на цукровий діабет і часто перебуває на лікуванні. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина, але у меншому розмірі, ніж того просить позивачка, а тому просить позов задоволити частково. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері. Відповідач проживає окремо від сім'ї, допомоги на утримання дитини не надає, інших утриманців немає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач хворіє на важку форму цукрового діабету, ніде офіційно не працевлаштований, його дохід є мінливий і нерегулярний, тому суд вважає, що з нього мають бути стягнуті аліменти на утримання сина в сумі 400 гривень щомісячно, а не в сумі 700 гривень, як того просить позивачка, оскільки відповідач несе постійні витрати на лікування і сплата аліментів в такому розмірі поставить його у важке матеріальне становище. Встановлюючи розмір аліментів в сумі 400 гривень, суд враховує наведені вище обставини в їх сукупності, також береться до уваги матеріальний стан позивачки і дитини та матеріальний стан відповідача, стан його здоров'я, а також мінімальний розмір аліментів, який встановлено ст.182 Сімейного кодексу України. На думку суду ця сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2007 року і мають малолітнього сина. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 13 листопада 2019 року звернулася до суду. Ухвалою від 14 листопада 2019 року (а.с. 13) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Сторони у підготовче засідання не з`явилися, але подали заяви про його проведення без їх участі та про, відповідно, підтримання позову та його визнання (а.с. 18, 20). Враховуючи положення ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 198 та ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалив за можливе підготовче засідання провести за відсутності сторін, а за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 8) слідує, що сторони з 22 липня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвом про народження (а.с. 9) стверджується обставина, що сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві стверджує, що через несумісність характерів і різні погляди на принципи побудови сім`ї, подружні стосунки припинені фактично три роки тому і на даний час не можливе їх відновлення. Відповідач не заперечив такі підстави для позову, визнавши позов. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі (а.с. 3). Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2013 року. Мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO]; дочку [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, міцної сім»ї вони не створили. Починаючи з 2015 року подружнє життя поступово погіршувалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Неодноразові спроби відновити сімейні відносини, жодних позитивних результатів не дали, вони втратили почуття один до одного без яких повноцінна сім»я існувати не може. Протягом останніх трьох років з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Також вказав, що спори про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю відсутні, між ними досягнуто згоди щодо утримання дітей. У судовому засіданні позивач відсутній подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, повідомив суд, що заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві підстав підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з»явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, повідомила суд, що не заперечує щодо розірвання їх з позивачем шлюбу з зазначених у позовній заяві підстав. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, відповідачки, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі наявних у ній даних. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, у них не має спільного бюджету, позивач не бажає відновлювати подружні стосунки. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити його та відповідачки інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2008 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 19.04.2013 року позивач [PERSON] звернулась з дійсним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини, що призводило до суперечок між ними, з травня 2011 року припинили шлюбно-сімейні відносини, подальше збереження шлюбу не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, \\~позовні вимоги підтримує у повному обсязі не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, \\~про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України \\~\\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя \\~\\~і збереження сім`ї суперечило б інтересам одного з них. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як сім`я сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сторони з травня 2011 роки припинили шлюбно-сімейні відносини остаточно. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2013 року, про що у книзі реєстрації актів про одруження відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено запис №1457. Дітей не мають. Сторони проживали однією сім'єю до грудня 2013 року. Спільне життя не склалося, оскільки відповідач не мав постійного місця роботи, матеріально родину не забезпечував, зловживав алкогольними напоями. Спільне господарство не ведеться, майнові спори відсутні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснивши, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідач позов визнав, просив його задовольнити, просить строк для примирення не надавати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2013 року, про що у книзі реєстрації актів про одруження відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено запис №1457. Дітей не мають. Сторони проживала однією сім'єю до грудня 2013 року. Спільне господарство не ведеться, майнові спори відсутні. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved