Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. У квітні 2021 року Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» (далі - ПТМ «Ковельтепло») звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті наданих комунальних послуг. Обгрунтовуює свої позовні вимоги наступними обставинами: ПТМ «Ковельтепло», надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води квартири [ADDRESS] , свівласниками якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Користуючись послугами, які надає ПТМ «Ковельтепло», а саме послугами з опалення квартири, відповідачі, всупереч Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 526 ЦК України в добровільному порядку не здійснюють оплати за надані послуги, унаслідок чого станом на 01 квітня 2021 року, за період з травня 2019 року по березень 2021 року включно, виникла заборгованість перед позивачем по комунальних послугах у розмірі 28959,62 грн. Вимоги позивача про необхідність погасити борг відповідачі ігнорують. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 14 квітня 2021 року. 15 квітня 2021 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідачів. 10.06.2021 року отримано повідомлення про реєстрацію відповідачів. Ухвалою судді від 10.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14.07.2021 року. Одночасно, відповідачам надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 14.07.2021 року судовий розгляд було відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи та призначено на 24.09.2021 року. Позиція учасників судового розгляду. Відзиву на позовну заяву відповідачами не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачі в силу вимог ст. 128 ЦПК України, були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і.н.234452118 від 27.11.2020 року доводиться та обставина, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Копією договору №1-5183 від 29.10.2014 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води доводиться та обставина, що сторони у даній справі уклали договір, згідно якого позивач зобов`язався надавати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі зобов`язувалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. На обґрунтування розміру заборгованості відповідачі перед позивачем за надані комунальні послуги позивач посилається на розрахунки боргу, здійснені відповідно тарифів, затверджених відповідними рішеннями виконавчого комітету Ковельської міської ради. Згідно вказаних розрахунків станом на 01 квітня 2021 року, за період з травня 2019 року по березень 2021 року включно, виникла заборгованість перед позивачем по комунальних послугах у розмірі 28959,62 грн. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до статі 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст.322 ЦК України обов`язок утримувати майно покладено на власника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відтак, набуваючи у власність квартиру у багатоквартирному будинку з централізованою системою опалення відповідачі були обізнані з рівнем благоустрою будинку, а також передбачали необхідність виконання зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно доч.1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду надані докази на підставі яких можна дійти висновку, що обов`язок оплачувати послуги позивача покладено на власників житла, якими є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, у тому числі, і щодо тарифів та розміру заборгованості, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 2043 грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом та 227 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якої судом було відмовлено.

Outcome: approved