Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог. 08 вересня 2021 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Царик Т.Г., звернувся до суду з позовом до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку для його обслуговування та ведення особистого підсобного господарства за адресою [ADDRESS] , право на земельну частку (пай) із землі, що перебувала у колективній власності СС «Прогрес» та грошовий внесок у філії Шепетівського ощадного банку №231/08. За життя 16 жовтня 1996 року батько склав заповіт, яким все своє майно заповів йому. У встановленому законом порядку він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Однак, в липні 2021 року з`ясував, що в даному свідоцтві не зазначено земельну ділянку, що належала [PERSON] на підставі Державного акта серії І-ХМ №038479, виданого на підставі ХV сесії сільської ради 21 скликання від 26 листопада 1994 року Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 14 січня 2000 року, площею 0,74 га, яка розташована на території Серединецької сільської ради з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,49 га. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку отримав відмову, оскільки Державний акт на право приватної власності був виданий після смерті спадкодавця. 23 листопада 2021 року позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ №038479, виданий на ім`я [PERSON] на підставі ХV сесії сільської ради 21 скликання від 26 листопада 1994 року Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 14 січня 2000 року та визнати за ним право на завершення процедури приватизації та одержання державного акта на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, його представник адвокат Царик Т.Г. в підготовчому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року справу призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 07 жовтня 2021 року, яке відкладено на 04 листопада 2021 року за клопотанням представника позивача адвоката Царик Т.Г. у зв`язку з перебуванням у відпустці. 04 листопада 2021 року підготовче засідання відкладено на 08 грудня 2021 року за клопотанням представника позивача Царик Т.Г. з метою надання можливості подати до суду заяву про зміну предмета позову. 23 листопада 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову, в якій він просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ №038479, виданий на ім`я [PERSON] на підставі ХV сесії сільської ради 21 скликання від 26 листопада 1994 року Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 14 січня 2000 року та визнати за ним право на завершення процедури приватизації та одержання державного акта на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року клопотання про зміну предмета позову прийнято до розгляду, залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, продовжено строк підготовчого провадження до 13 грудня 2021 року. Позиція сторони відповідача та третьої особи. Представник відповідача Судиківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника сільської ради. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких просив справу розглянути у їхній відсутності та вказав, що повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Хмельницької області покладені на Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, але Управління не розпоряджається спірною земельною ділянкою, оскільки вона належить до земель колективної власності, а не до державної власності. Землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності Законом України від 10 липня 2018 року перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із здійсненням права на спадкування за законом, які регулюються нормами Цивільного кодексу України Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 1999 року. Факт родинних відносин [PERSON] з позивачем [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER] від 25 червня 1973 року, в якому його батьком вказано [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 16 жовтня 1996 року виконкомом Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, яким на випадком своєї смерті зробив розпорядження про те, що все його майно, все те, що на день його смерті буде належати йому і на що за законом матиме право, заповів своєму синові [PERSON] , включаючи жилий будинок і земельну ділянку, розташовані в [ADDRESS] . Згідно довідки №114, виданої виконавчим комітетом Серединецької сільської ради Шепетівського району, станом на 01 липня 1990 року в дворогосподарстві особовий рахунок № [NUMBER] проживали та були зареєстровані [PERSON] - голова двору, [PERSON] - син голови двору, [PERSON] - невістка голови двору, [PERSON] та [PERSON] - онуки голови двору. 15 лютого 2001 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали спільну заяву, в якій вказали, що відмовляються від належної їм частки в колгоспному дворі, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] , розташованого в [ADDRESS] , на користь [PERSON] . Фактично в управління спадковим майном після смерті померлого [PERSON] вступив його син [PERSON] , який проживав з померлим в одному будинку, доглянув його до смерті, провів похорони та забрав речі, що підтверджується даними довідки №115, виданої виконкомом Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Отже, позивач. прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). 27 лютого 2001 року позивач звернувся до Шепетівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу №91та цього ж дня видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності спілки селян «Прогрес» с. Серединці Шепетівського району розміром 2,99 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі та грошового внеску з нарахованими процентами, грошовою компенсацією та індексацією, що зберігались в філії Шепетівського ощадного банку №231/08 на рахунку № [NUMBER] . Згідно рішення про надання земельної ділянки під забудову [PERSON] , слідує, що виконавчий комітет районної Ради депутатів трудящих затвердив рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Прогрес» від 28 квітня 1971 року, з земель якого відводилась земельна ділянка під забудову житлового будинку в с. Серединці, в розмірі 0,50 га. На підставі рішення 15 сесії сільської Ради 21 скликання від 26 січня 1994 року, проведено встановлення меж земельних ділянок в натурі [PERSON] , в результаті проведених вимірів в натурі площа земельних ділянок складає 0,51 га, з них риллі 0,36 га, садок 0,10 га, про що складено протокол погодження меж земельних ділянок від 08 вересня 1997 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХМ №038479, виданого на підставі рішення ХV сесії сільської ради 21 скликання від 26 січня 1994 року, [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,74 га, розташована на території Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, яка передана для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,49 га. Вказаний Державний акт виданий головою Серединецької сільської Ради народних депутатів [PERSON] 14 січня 2000 року. Станом на 01 січня 2021 року вартість земельної ділянки площею 0,49 га. становить 5439,64 грн., а площею 0,25 га - 479035,974 грн., що підтверджується даними витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 10 серпня 2021 року головним спеціалістом відділу №1 Управління у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Криворучко А.В.. Однак, видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на вищевказану земельну частку загальною площею 0,74 га неможливо, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ №038479, виданий 14 січня 2000 року, тобто після смерті спадкодавця, про що завідувач Шепетівської районної державної нотаріальної контори Оскаєва Л.В. направила листа для [PERSON] за вих. №383/01-16 від 23 липня 2021 року. 03 листопада 2021 року позивач звернувся до Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області з заявою про видачу на його ім`я державного акту про право власності на землю, як спадкоємцю після смерті [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,74 га, яка розташована на території Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, яка увійшла до складу Судилківської сільської ради. Згідно відповіді сільського голови Котик Т. за вих. №01-20/2883 від 09 листопада 2021 року слідує, що у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року №3613-VІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 року №1051, право власності на земельну ділянку оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», через що неможливо видати державний акт на право власності на землю. Застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом статті 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктом «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» ч.3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення (постанова Верховного Суду від 30.06.2020 справа №623/633/17 (№ 61-41370св18). Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно роз`яснень пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Мотиви та висновки суду. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріус виходив із того, що Державний акт на право приватної власності на землю, на підставі якого позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку площею 0,74 га в порядку спадкування, виданий на ім`я [PERSON] 14 січня 2000 року, тобто після його смерті [INFO] , а тому вказаний державний акт не є правовстановлюючим документом, тобто документом, що посвідчує право [PERSON] на час його смерті на земельну ділянку. Враховуючи те, що [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, але не набув права власності на земельну ділянку, оскільки помер, дане право перейшло до його спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] , прийнявши спадщину у встановленому законом порядку та оформивши свої спадкові права на частину майна, позбавлений можливості оформити спадщину на земельну ділянку площею 0,74 га через те, що державний акт про право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання вказаного державного акта недійсним та визнання за ним права на завершення процедури приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа. Розподіл судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 908 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки судовий спір виник з причин, не пов`язаних з діями відповідача, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: approved