Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

сторони перебували у зареєстрованому шлюбі ,який 16 серпня 2006 року було розірвано.Від шлюбу народилися дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка є студентом 1-го курсу денної форми навчання Першого бакалаврського рівня вищої освіти Інституту права та психології Національного університету «Львівська політехніка». Так як, добровільно допомоги на утримання повнолітньої дочки, що навчається, відповідач не надає,хоча має таку можливість так як працює за кордоном та має неофіційні доходи то змушена звертатися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка навчається в розмірі 2500,00 грн. ,але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка в судове засідання подала суду заяву у якій вказала,що позов підтримує та просить його задоволити , розглянути справу без неї,щодо заочного рішення не заперечує. Відповідачем у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.За таких обставин суд визнав можливим розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає всебічному дослідженню обставин справи та винесенню судом законного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] є студентом 1-го курсу денної форми навчання Першого бакалаврського рівня вищої освіти Інституту права та психології Національного університету «Львівська політехніка»(а.с.13). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.2 ст. 200 СК України). Також суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, які позивачка просить стягувати з відповідача - по 2500,00 грн . щомісячно, оскільки така сума ґрунтується на її припущеннях. Жодних доказів, які б підтверджували факт працевлаштування відповідача за кордоном України та отримання ним доходу в судовому засіданні не здобуто. Сам факт перетину ним кордону України не підтверджує отримання ним доходу у визначеному позивачем розмірі. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку ,але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved