Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2008 року. Від шлюбу дітей немає. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя між ними не склалось. Вказала, що у неї з відповідачем різні погляди на сімейне життя, різні характери, що призводило в свій час до виникнення між ними конфліктів побутового характеру і сварок. З кожним конфліктом відносини між ними погіршувались, втрачався інтерес до спільного життя. Внаслідок таких відносин шлюб між ними проіснував до 2010 року. З того часу, як стверджує позивач, сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично не спілкуються. Як стало відомо позивачу, відповідач був засуджений до позбавлення волі та на даний час відбуває покарання. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо. Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 вересня 2008 року Любитівською сільською радою Ковельського району Волинської області, актовий запис № 06. В судове засідання позивач не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, з матеріалів справи вбачається, що він відбуває покарання в Долинському виправному центрі (№118) УДПтС України в Івано-Франківській області. З виправного центру на адресу суду було направлено заяву відповідача [PERSON] про розгляд справи про розірвання шлюбу у його відсутності, позов визнає повністю, погоджується на розірвання шлюбу. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з свідоцтва про одруження, виданого 19 вересня 2008 року Любитівською сільською радою Ковельського району Волинської області, сторони одружились 19 вересня 2008 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 06. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведеться, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам останньої. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved