Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та [PERSON] укладеним з 01.03.2012 року, стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2012 року по травень 2013 року в розмірі 1229,37 грн. та судових витрат. В ході судового розгляду відповідача [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON], в інтересах якої діє її законний представник [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником та проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] та при цьому користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тому відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фактичним споживачем послуг, які надані позивачем. Відповідно до рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про визначення виконавців послуг» від 24.01.2012 № 28 та від 29.01.2013 № 19 позивача з 01.03.2012 року визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. На підставі вказаних рішень ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» прийняло [ADDRESS] на свій баланс (01.03.2012 року) та почало надавати послуги відповідно з урахуванням структури періодичності та строків надання. Початком надання таких послуг стало здійснення всіх залежних від позивача дій, які були спрямовані на фактичне укладення договору, а саме: здійснення публікації договору на офіційному сайті товариства; неодноразове надсилання на адресу відповідача пропозицій про укладення договору; відсутність претензій з боку відповідача щодо якості наданих послуг. Оскільки сторони тривалий час виконують дії, спрямовані на фактичне надання та споживання вищевказаних послуг, тому є доведеними обставини, які свідчать про наявність між сторонами договірних відносин з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Представник позивача Сливка Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив суд їх задовольнити. Законний представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю і пояснила, що позивач не звертався до власника квартири [PERSON] з пропозицією (офертою) укласти договір надання послуг з дотриманням ст. 638 ЦК України. Крім того, заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до розрахунку, не рахується за відповідачем [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що рішеннями виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 28 від 24.01.2012 року «Про визначення виконавців послуг» та № 19 від 29.01.2013 року «Про погодження виконавця послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій» ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій яке є правонаступником ТзОВ «І.Т.В. Сервіс». Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Як передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг в тому числі є найменування сторін, вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг та інше. Як на підтвердження своїх вимог, позивач вказує, що [ADDRESS], в якому проживає відповідач, віднесено до переліку будинків, стосовно яких позивач здійснює послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта в управління з управління (з балансу). Разом з тим, з наданого позивачем акта прийняття-передачі об'єкта в управління не вбачається коли саме був переданий [ADDRESS] з управління (балансу) Мукачівського міського комунального підприємства «ЖРЕП № 3» в управління ТзОВ «І.Т.В. Сервіс». Стаття 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. У ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність переддоговірного спору, від врегулювання якого ухилявся саме позивач, так як саме він повинен включити в текст договору істотні умови, а вже потім настає обов'язок споживача укласти договір. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Разом з позовною заявою до суду позивачем був наданий договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», підготовлений ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс». Як вбачається із зазначеного договору, стороною зазначено [PERSON], а не відповідач по справі. Крім того, доказів, що пропозицію укласти договір зроблено саме відповідачу в судовому засіданні не встановлено. Також, заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до наданого позивачем розрахунку, не рахується за відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Таким чином законодавець зобов'язує саме власника квартири нести витрати з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Таким чином в судовому засіданні встановлено та не спростовано позивачем, що ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» не зверталося до відповідача, як власника квартири, [PERSON] з пропозицією укласти договір на умовах типового договору, заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до розрахунку, нарахована відмінній від відповідача особі, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним та стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2012 року по травень 2013 року в розмірі 1229,37 грн. є передчасними та необґрунтованими. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» до [PERSON] від імені якої діє законний представник [PERSON] про визнання договору укладеним, стягнення заборгованості та судових витрат слід відмовити.

Outcome: dismissed