Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися постійно мешкати разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на вищезазначені обставини, а також на те, що відповідач після розірвання шлюбу протягом тривалого часу ніяких стосунків із своїми дітьми не підтримує, їх долею не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та матеріального утримання своїх малолітніх дітей, позивач в поданій заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Справу просив розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився двічі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, при цьому про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст.150 СК України на батьків покладені обов'язки щодо виховання та розвитку своїх неповнолітніх дітей, а саме - виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважання дитини. При цьому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 ч.1 СК України «мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Також, відповідно до п.16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Із наданих позивачем письмових доказів (а.с.5-11,14-22) судом встановлено, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися постійно мешкати разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. При цьому відповідач після припинення шлюбних відносин дійсно протягом тривалого часу ніяких стосунків із дітьми не підтримує, їх долею не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та матеріального утримання своїх малолітніх дітей. Також судом враховуються й висновки Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї від 24 червня 2014 року (а.с.12-13), згідно яких позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], є доцільним та таким, що в повному обсязі відповідає правам та законним інтересам малолітніх дітей. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як судом встановлено, що відповідач дійсно навмисно ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов'язків щодо виховання своїх дітей, забезпечення їх навчання, фізичного і духовного розвитку та необхідного медичного догляду та лікування дітей, що на думку суду негативно впливає на їх фізичний розвиток та ставить під загрозу їх майбутнє здоров'я та життя. Вирішуючи позов таким чином, а також враховуючи, що позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. (а.с.1), суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного, ст.ст.150,164-166,180-184,191 СК України, Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved