Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 березня 2009 Андріївською селищною радою Бердянського району Запорізької області, актовий запис №01. Мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. В січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалось з причин різних поглядів на життя, несумісності характерів. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що відповідач не працював, зловживав спиртними напоями та застосовував до неї психічне та фізичне насильство. З вересня 2013 року сторони не вели спільного господарства та проживали окремо. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] [PERSON], повідомлений за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд розглядає справу заочно у відсутність відповідача відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , що беруть участь у справі. Як встановлено судом сторони з 21 березня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дітей, довідкою виконкому Андріївської селищної ради №14 від 08.01.2014 року. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Суд приймає до уваги пояснення позивача щодо неможливості подальшого сумісного проживання та збереження шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved