Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р20.036.73019 від 25.10.2013 року в розмірі 22 801,39 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору ПАТ «Ідея Банк» надало [PERSON] кредит в розмірі 16 803,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. [PERSON] свої зобов'язання за договором порушила, внаслідок чого її заборгованість станом на 30 вересня 2015 року дорівнює 22 801,39 грн. Відповідно до укладеного договору факторингу ПАТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» право вимоги за кредитним договором. Представник ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що кредит дійсно отримала, однак через деякий час у зв'язку з тяжким фінансовим становищем припинила повертати кошти, вважає розмір нарахованих процентів за користування кредитом завеликим. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Так, 25.10.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.036.73019, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» зобов'язалось надати [PERSON] кредит в розмірі 16 803,00 грн., а остання зобов'язалсь повернути його разом з процентами в розмірі 7,9 % річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості (комісією) в розмірі 1,9 % в місяць від суми кредиту. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ордеру-розпорядження № 1 від 25.10.2013 року та меморіального ордеру № Р20.036.73019 від 25.10.2013 року судом встановлено, що ПАТ «Ідея Банк» свої зобов'язання за договором виконало та надало [PERSON] 25.10.2013 року 16 803,00 грн. На підставі договору факторингу №30/09-1 від 30.09.2015 року та витягу з Додатку №2 до договору факторингу №30/09-1 від 30.09.2015 року судом встановлено, що ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р20.036.73019 від 25.10.2013 року в розмірі 22 801,39 грн., з них: 15484,82 грн. - заборгованість за кредитом; 7316,57 грн. - заборгованість за процентами та комісією. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії письмового повідомлення ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» виконало вимоги ст. 1082 ЦК України. Обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості підтверджуються наданими доказами: кредитним договором № Р20.036.73019 від 25.10.2013 року, який містить графік щомісячних платежів з 01.12.2013 року до 01.01.2017 року в розмірі 728,86 грн., та випискою з особового рахунку [PERSON], відповідно до якої останнє погашення заборгованості вона здійснила 07.03.2015 року. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, зважаючи на прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за кредитним договором, з нього підлягає стягненню на користь позивача 22 801,39 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved