Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи його тим, що 25.07.2008 р. [PERSON] уклав із АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір №11375480000, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, повернення, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 25.07.2008 р., за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором нерухоме майно, а саме квартиру в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Доватора, 6/50. Обтяження згідно зазначеного іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано в Державному реєстрі іпотек. 12.12.2011 р. АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» згідно договору факторингу №1 свої права вимоги за зобовязаннями відповідача по кредитному договору. 30.06.2016 р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно відповідача, в тому числі і нерухоме майно яке є предметом іпотеки накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Жмеринського МРУЮ №370519116 від 08.05.2013 р. Через те, що зобовязання відповідачем за кредитним договором належним чином не виконуються, позивач вимушений скористатися право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Оскільки правовою підставою для реалізації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, наявність накладеного на іпотечне майно арешту перешкоджає реалізації цього права позивача. Також позивач зазначає, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотеко держателем права власності на нього за рішенням суду. На підставі викладеного просить звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Жмеринського МРУЮ №37051916 від 08.05.2013 р. , нерухоме майно квартиру по вул. Доватора, 6/50 в м. Жмеринка Вінницької області. Ухвалами суду від 06.09.2016 р. та від 19.10.2016 р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено відділ державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48, 63-64.) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Додатково та на запитання пояснила, що 12.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступив позивачу право вимоги за кредитним договором до [PERSON] та за іпотечними договорами, внаслідок чого позивач став іпотекодержателем нерухомого майна квартири по вул. Доватора 6/50 в м.Жмеринці про що зазначено у відповідному витязі з державного реєстру іпотек, однак арешт, що накладений постановою державного виконавця від 08.05.2013 року за №37051916 перешкоджає задоволенню вимог на предмет іпотеки. До державної виконавчої служби з приводу того, чому накладено арешт позивач не звертався, із заявою про зняття арешту до державної виконавчої служби позивач не звертався, про наявність будь-яких рішень з даного приводу представнику позивача невідомо. Вказала, що позов пред»явлено саме до [PERSON] із тих підстав, що він є боржником за договором кредиту. Не заперечила проти ухвалення у справі заочного рішення у зв»язку із неявкою відповідача. Відповідач [PERSON], будучи неодноразово повідомленим про час та місце проведення судового засідання (а.с.44, 50, 58, 79, 86) за встановленим місцем реєстрації (а.с. 35) у судове засідання не з»явився, відсутній за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання чи проведення судового засідання у свою відсутність не надав, позов не оспорив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, з врахуванням думки представника позивача, що висловлена ним у судовому засіданні, суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи ВДВС Жмеринського МРУЮ [PERSON], проти задоволення позову не заперечила, виступивши на боці позивача, суду повідомила, що в провадженні ВДВС Жмеринського МРУЮ знаходиться виконавче провадження № 37051916, яке відкрите за заявою позивача у даній справі [PERSON] «Кей-Колект» від 2013 року на підставі виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 25.07.2008 року № 11375480000, у якій представник стягувача, зокрема просить накласти арешт на майно боржника. Виконавче провадження відкрите за заявою позивача та лише відносно [PERSON], яке незавершене, оскільки із її пенсії здійснюються щомісячні відрахування на рахунок позивача в рахунок погашення заборгованості. Виконавцем постановою від 08.05.2013 року накладено арешт на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], що встановлено згідно довідки БТІ. Із заявою про зняття арешту до виконавчої служби ніхто із учасників виконавчого провадження не звертався. Арешт буде знято після відповідного рішення суду. Виконавчого провадження відносно [PERSON] не існує. Треті особи [PERSON], [PERSON], будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с. 85) у судове засідання не з»явились, [PERSON] надала заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв»язку із занятістю адвоката в іншому судовому засіданні. Судом з врахуванням думок присутніх сторін та учасників ухвалено проводити судове засідання у відсутність третіх осіб, які не надали суду доказів укладення угоди із захисником, доказів власної неможливості прибути у судове засідання для розгляду справи, а відтак підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 169 ЦПК України не встановлено. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, оглянувши позовну заяву, матеріали виконавчого провадження № 37051916, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що в позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 25.07.2008 р. було укладено кредитний договір №11375480000, за умовами якого позикодавець надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 15000,00 доларів США, що дорівнює 72642,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, цільовим призначенням на споживчі цілі, а позичальник зобовязався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі. Строк кредитування з 25.07.2008 року по 24.07.2018 року. За користування кредитом протягом перших 30 календарних днів процентна ставка встановлена в розмірі 15% річних, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. У випадку неповідомлення банком позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування, застосовується розмір процентної ставки діючий в попередньому місяці. Виконання зобовязань за кредитним договором забезпечується заставою нерухомості квартирою по вул. Доватора, 6/50 в м. Жмеринка Вінницької області. (а.с. 4-10) Додатком №1 до кредитного договору встановлювався графік погашення кредиту. Додатковою угодою №4 до кредитного договору, укладеною між позичальником та кредитором, було викладено п. 1.3.4 кредитного договору щодо терміну сплати процентів та викладено додаток №1 до кредитного договору (графік погашення кредиту) у новій редакції. (а.с. 11-12) Відповідно до нотаріально посвідченого договору іпотеки від 25.07.2008 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотеко держатель) та [PERSON], [PERSON] (іпотеко давці), які виступили майновими поручителями [PERSON], за кредитним договором №11375480000 від 25.07.2008 р., укладеним між [PERSON] та іпотеко держателем АКІБ «УкрСиббанк», іпотекодавця, а також самим [PERSON], передали в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно квартиру №50, загальною площею 52,3 кв.м, що знаходиться за адресою: 23100, Вінницька область м. Жмеринка, вул. Доватора, будинок 6, яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Жмеринської міської ради Вінницької області 221.12.2006 р.згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі рішення від 21.12.2006 р. №5527 й зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 07.02.2007 р. За умовами даного договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за даним договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов даного договору та ЗУ «Про іпотеку», за інших передбачених законодавством України підстав. Окрім того, за договором іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя, отримання іпотеко держателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя. (а.с. 13-16) Також в укладеному між сторонами договорі іпотеки міститься, накладена приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу [PERSON], заборона відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна, а саме квартири по вул. Доватора, 6/50 в м. Жмеринка Вінницької області та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] до припинення чи розірвання договору іпотеки. Строк дії договору іпотеки визначено з моменту його нотаріального посвідчення і до повного виконання зобовязань за договором, що обумовлюють основне зобовязання. 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, за умовами якого клієнт (Банк) зобовязався передати фактору (ТОВ «Кей-Колект»), а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта. Обсяг прав вимоги визначено у додатку №1 до договору факторингу. Одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами застави. (а.с. 17-19) Згідно виписки з додатку №1 до договору факторингу №1 від 12.12.2011 р. права вимоги за кредитним договором №11375480000 від 25.07.2008 р., укладеним із [PERSON], передано ТОВ «Кей-Колект» (а.с.20) Відповідно до нотаріально посвідченого договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 р., укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», цемент (Банк) передав цесіонарію (ТОВ «Кей-Колект») у звязку із укладенням договору факторингу №1 права вимоги за договорами іпотеки зазначеними у додатку №1 до даного договору. (а.с. 21-22) Відповідно до виписки з додатку №1 до договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12.12.2011 р., права вимоги за договором іпотеки №11375480000 від 25.07.2008 р., укладеним із [PERSON], [PERSON] передано ТОВ «Кей-Колект». (а.с. 23) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 62442655 від 30.06.2016 р. до реєстру було внесено обтяження відносно квартири [ADDRESS] на підставі постанови ВДВС Жмеринського МРУ №37051916 від 08.05.2013 р. про арешт майна, а також позивач [PERSON] «Кей-Колект» вказаний іпотекодержателем об»єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.(а.с. 24-26) Обставини відступлення права вимоги не оспорюються сторонами та підтверджуються матеріалами виконавчого провадження. З матеріалів виконавчого провадження № 37051916 вбачається, що дане виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 15.03.2013 року лише відносно [PERSON] на виконання виконавчого листа, виданого 19.12.2012 року Жмеринським міськрайонним судом у цивільній справі № 2-1584/205/2011 (2/205/47/2012) за позовом [PERSON] «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 25.07.2008 року та за заявою від 04.03.2013 року, позивача у даній справі стягувача у вказаному виконавчому провадженні, у якій, зокрема, представник просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно даного боржника. Постановою державного виконавця від 08.05.2013 р. у даному виконавчому провадженні на підставі ст.ст.11, 52, 57 ЗУ «Про виконавче провадження» та довідки Жмеринського КП ВООБТІ накладено арешт на 1/3 частки квартири за адресою [ADDRESS]. Виконавче провадження не завершене, оскільки за рахунок доходів боржника [PERSON] здійснюється погашення заборгованості. За таких обставин, суд вважає, що встановлені правовідносини є зобовязальними, і регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в ч. 2 статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів іншими особами, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Так, відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574 ЦК України). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України). Відповідно до ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про заставу»). Згідно з ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За змістом ч.1 ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Ст. 59 ЗУ України «Про виконавче провадження» регулює підстави та порядок зняття арешту з майна у виконавчому провадженні. Позивач не звертався до [PERSON] ДВС Жмеринського міськрайонного управління юстиції з питанням щодо зняття чи скасування арешту у разі порушення порядку його накладення, про що представник позивача достовірно запевнив суд у власних показах, обравши спосіб захисту звернення до суду. Відповідно до роз»ясень, що містяться у п.2 Постанови Пленуму №5 ВССУ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). Позивач не є власником спірного майна, а лише іпотекодержателем, а тому право на звернення із вказаним позовом до суду у [PERSON] «Кей-Колект» виникло на підставі ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Інших обтяжувачів на іпотечне майно, окрім позивача, в ході судового розгляду, не встановлено, однак відповідач [PERSON], який є боржником за договором кредиту не є учасником правовідносин, що стали підставою звернення до суду та виникли в ході виконання рішення суду від цивільній справі № 2-1584/205/2011 (2/205/47/2012) за позом [PERSON] «Кей Колект» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки не є боржником у вказаному виконавчому провадженні, постанова ним не виносилась, та стосується вона частки майна іншого боржника [PERSON], що залучена судом до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, яка також виступила майновим поручителем [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 25.07.2008 року, за яким з неї солідарно з іншими боржниками стягнуто заборгованість. Суд не приймає до уваги твердження позивача про порушення відповідачем [PERSON] прав позивача на розпорядження іпотечним майном, оскільки воно спростоване дослідженими доказами. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимоги вказаної статті у повній мірі роз»яснено представнику позивача в ході судового розгляду справи, роз»яснено наслідки вчинення та невчинення процесуальних дій, однак представником позивача позов підтримано із вказаних у ньому підстав та до [PERSON] Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом із пояснень представника позивача та досліджених доказів судом не встановлено порушення прав позивача саме відповідачем [PERSON], що суд визнає достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. Позивач не позбавлений можливості врегулювати порушення власного права як шляхом, що встановлений ЗУ «Про виконавче провадження» у разі порушення порядку накладення арешту, так і шляхом звернення із позовом до належного відповідача. Відповідно до ст.ст.15,16, 572, 574, 575, 576, 577 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed