Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , вимоги якого уточнила, та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 4 червня 2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №112, дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, після розірванні шлюбу прізвище [PERSON] не змінювати та стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею судових вират. Свої вимоги мотивує тим, що 04.06.2014 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Після одруження він почав зловживати спиртними напоями, весь свій заробіток витрачав на придбання алкоголю, не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки. На цьому ґрунті між ними виникали сварки, під час яких відповідач її бив. Все це: постійно п`яний відповідач, сварки зі вживанням нецензурних слів, бійки відбувались в присутності їх дитини, що негативним чином на неї впливало, спричиняло їй та доньці душевні страждання. Важкий морально-психологічний стан, зневага людськими та батьківським цінностями, ухилення від виконання батьківських обов`язків, неповага до неї, як дружини і матері, призвело до повного знищення почуття кохання, поваги, їх сімейних відносин. В серпні 2018 року відповідач покинув сім`ю і перейшов на постійне проживання до своєї матері в м. Долина. З цього часу між ними не існують подружні відносини, вони не ведуть спільного домашнього господарства. Вважаєїх шлюб зруйнувало те, що вони виросли в сім`ях, які їм прищепили різні сімейні цінності, різне бачення людських і сімейних відносин, в тому числі відносин між чоловіком і дружиною, їх прав і обов`язків в сім`ї. Відповідач не розумів та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в ній, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Він усунувся від виховання доньки, не цікавиться її розвитком, сплачує аліменти у мінімальному розмірі, ніякої іншої допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає. Таким чином, вона прийшла до переконання, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, інтересам доньки та згубно впливає на виховання останньої. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини як такі, які базуються на любові і довірі, добрі і злагоді, повазі подружжя одне до одного, які направлені на влаштування добробуту і благополуччя сім`ї, на спільне виховання дитини і догляд за нею, зруйновані, зжили себе та не можуть бути відновленими. Вони стали чужими людьми. Формально існуючий між нею і відповідачем шлюб обтяжує її. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб немає. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо дочки [PERSON] . По розірванні шлюбу бажає залишити за собою прізвище [PERSON] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові, вказала, що вони 5 років у шлюбі, з яких більшість часу проживають окремо один від одного. Відповідач залишив сім`ю, уникає їх, живе у батьків, дитиною не цікавиться, навіть не знає, що вона пішла в школу, тому вирішила, що так жити не можна. Вже приблизно два роки як вона з ним не спілкується. До дитини він не приходить та не телефонує. Вони неодноразово мирилися, але це не дало ніякого результату. Як і не дав результату наданий судом строк на примирення. Вони не помирилися. Навіть минулого тижня, коли вона зустріла відповідача на зупинці, він почав тікати. Такого життя, як було у них, більше не хоче. Півтора року вони разом не живуть. Уточнила, що у пункті 3 її позовних вимог вона мала на увазі залишити дитину проживати з нею, однак адвокат невірно сформулював її. Половину понесених нею судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу просила стягувати з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак у поданих заявах просить проводити судове засідання без його участі та вказує, що не визнає обставин, зазначених у позові. Вважає викладене неправдою і суцільним наклепом на нього. Шлюб між ними не повинен бути розірваний, але якщо дружина хоче, то це буде її вибір, але не його. Він завжди був і є за єдність сім`ї. Переконаний, що шлюб - це щось святе, тим більше, коли є дитина. Сім`ю він не залишав, позивачка сама без найменшої на те причини не хотіла, щоб він з нею жив. Дитиною він цікавиться. Дочка має виховуватись і утримуватися спільно. Заперечує проти стягнення з нього судових витрат у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем ( [INFO] помер його батько, який важко хворів, останній проживав разом з ним, багато коштів пішло на його лікування та похорон) або ж просить стягнути хоча б половину. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 27.08.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 28 вересня 2020 року та 27 листопада 2020 року від відповідача надійшли заяви про розгляд справи у його відсутності, що не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 29.09.2020 провадження у справі зупинено та надано сторонам по справі строк для примирення тривалістю два місяці. Ухвалою суду від 30.11.2020 провадження у справі поновлено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 4 червня 2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №112, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.5). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.12.2014 виконкомом Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області за час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №20 (а.с.8). З серпня 2018 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Спір щодо визначення місця проживання дочки відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: проаналізувавши доводи сторін, викладені у їх письмових заявах та надані позивачкою в судовому засіданні, дослідивши докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не складається. Наданим судом строком на примирення вони не скористалися. І надалі позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям. Сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач. Останній хоча і вказує, що шлюб не повинен бути розірваний, однак не заперечує проти його розірвання, якщо на цьому наполягає позивачка. Оскільки [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позивачка просить неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, а також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, дочку залишити проживати з матір`ю, позивачко у справі, якій прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.4) та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1500 грн, а саме за надання консультацій, ознайомлення з нормативними документами - 300 грн, виготовлення документів, їх копій та позовної заяви - 800 грн та участь і представництво у суді - 400 грн, всього 1500 грн, що підтверджується угодою про надання правничої допомоги та представництва від 27.08.2020, укладеною з адвокатом Свинитицьким І.К., свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю №303 від 07.04.1999, актом виконаних робіт від 27.08.2020, квитанцією на вказану суму (а.с.9-12). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, беручи до уваги заяву позивачки, в якій вона просить з відповідача стягнути половину понесених нею судових витрат, а також те, що представник позивачки в судовому засіданні не брав участь, відтак немає підстав для стягнення 400 грн за його участь, тому слід стягнути на користь позивачки з відповідача 970,40 гривень понесених нею судових витрат ((1500-400) + 840,80 = 1940,80; 1940,80 / 2 = 970,40). На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 від 22.11.1984 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, та

Outcome: approved