Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

ТзОВ «Агропромислова компанія «Вітагро»» звернулась в суд з позовом до ПАП «Колос» с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області, [PERSON], [PERSON] про визнання договорів позички недійсними посилаючись на те, що 29 листопада 2012 року Господарським судом Хмельницької області прийнято рішення, яким було вирішено про стягнення з ПАП «Колос» с. Ягільниця Чортківського району 169680 гривень 54 копійки на їх користь. На виконання рішення 13 грудня 2012 року був виданий наказ про примусове виконання рішення суду. На підставі цього наказу відділом ДВС Чортківського РУЮ постановою від 07 березня 2013 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ПАП «Колос» на користь ТзОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» заборгованість в сумі 169680 гривень 54 копійки. 15.03.2013 року державним виконавцем відділу ДВС була винесена постанова про арешт майна та заборони на його відчуження. 19.06.2013 року для виконання даного наказу ДВС Чортківського РУЮ було здійснено опис та арешт майна боржника ПАП «Колос» а саме: зернового комбайну РСМ «Дон-1500 Б», 2005 року випуску, жатки до нього та трактора МТЗ -82, 2005 року випуску. Під час складання актів арешту та опису майна жодних документів, які б свідчили , що вказане майно не належить Пап боржник не представив. Лише 23.09.2013 року їм стало відомо про те, що боржник в суді надав договори позички № 20 від 20.01.2008 року, та додаток до цього договору позички № 20/1 від 06.03.2013 року та договору позички № 20 від 08.03.2011 року, укладеного між ПАП «Колос» та [PERSON] та додатку до договору № 20/1 від 08.03.2011 року, укладеного 06.03.2013 року. Саме ці договори були взяті, як доказ, при прийнятті Чортківським районним судом рішення про виключення з акту опису та арешту майна, а саме комбайна «Дон-1500», жатки та трактора МТЗ-82, котрі були описані державним виконавцем для реалізації майна та погашення боргу перед ТзОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро»». Вважає, що вказані договори і додатки до них хоч і написані в різні роки і роздруковані на різних носіях, стиль викладення даних договорів, шрифти та тексти дивно співпадають, тому вважає, що були укладені недійсні правочини, що суперечать вимогам ст. 827 ЦК України та ст. 203 ЦК України. Представник позивача Трачук О.Д. 16 грудня 2013 року подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати недійсними договір позички № 20 від 20.01.2008 року, укладеного між ПАП «Колос» та [PERSON] та додаток до договору № 20/1 від 20.01.2008 року, укладеного 06.03.2013 року та договір позички № 20 від 08.03.2011 року, укладений між ПАП «Колос» та [PERSON] та додаток до договору № 20/1 від 08.03.2011 року, укладений 06.03.2013 року та застосувати наслідки їх недійсності. Представник позивача Трачук О.Д. уточнені позовні вимоги підтримує, вважає їх підставними і просить задоволити. Представник відповідача директор ПАП «Колос» с. Ягільниця Чортківського району Осадці В.К. уточнені позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, оскільки укладені договори та додатки до них не суперечать чинному законодавству, просить в задоволенні відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнають, вважають, що зміст правочинів не суперечать вимогам чинного законодавства, волевиявлення сторін були вільними, правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків та права позивача при цьому не порушені. Просять в задоволенні відмовити за безпідставністю позовних вимог. Вислухавши представника позивача Трачука О.Д., представника ПАП «Колос» Осадцу В.К., відповідачів [PERSON], [PERSON] та їх представника адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: Судом встановлено, що 20 січня 2008 року між ПАП «Колос» та [PERSON] був укладений договір позички, відповідно до якого ПАП «Колос» отримало у [PERSON] позику в сумі 100000 гривень, які зобов»язувалось повернути позикодавцю протягом 4 років до 31.12.2012 року на усну вимогу. Згідно п.3.3. вказаного договору було визначено, що при неможливості повернення позички та сплати штрафу Позичальником у грошовій формі він повинен передати Позичкодавцеві, за його згодою, майно не меншою вартістю ніж розмір позички з урахуванням штрафу. ПАП «Колос» грошові кошти у визначений термін не повернуло і 06 березня 2013 року між сторонами було укладено додаток до договору позички, згідно якого у зв»язку з відсутністю коштів у розмірі 78000 гривень ПАП «Колос» в добровільному порядку передало [PERSON] комбайн РСМ-10Б «Бон-1500 Б», 2005 року випуску. 07 березня 2013 року вказаний комбайн був знятий з обліку ПАП «Колос» с. Ягільниця Чортківського району для оформлення договору купівлі-продажу з [PERSON] і 10 червня 2013 року ПП «Сільгоспагроторг» видало довідку-рахунок № 103513 на вказаний комбайн про його реалізацію [PERSON] Аналогічно 08 березня 2011 року між ПАП «Колос» та [PERSON] було укладено договір позички № 20, згідно якого ПАП «Колос» отримало 40000 гривень від [PERSON] та зобов»язувалось повернути борг в строк до 31 грудня 2012 року. Згідно п.3.3. вказаного договору було визначено, що при неможливості повернення позички та сплати штрафу Позичальником у грошовій формі він повинен передати Позичкодавцеві, за його згодою, майно не меншою вартістю ніж розмір позички з урахуванням штрафу. Однак на вимогу [PERSON] вказані кошти ПАП «Колос» не повернуло та з метою добровільного вирішення питання 6 березня 2013 року між сторонами було укладено додаток до договору позички № 20 від 08 листопада 2011 року, згідно якого у зв»язку з відсутністю грошових коштів для погашення заборгованості перед [PERSON] передало їй трактор МТЗ-82.1.57, 2005 року випуску та 7 березня 2013 року даний трактор був знятий з обліку ПАП «Колос» для оформлення договору купівлі-продажу з [PERSON] Вказані факти встановлені рішенням Чортківського районного суду від 9 жовтня 2013 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області. Згідно загальних засад зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законодавством. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому випадку визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що вимога про визнання правочину недійсним може заявлятись стороною правочину. Судом встановлено, що позивач такою стороною не являється. Суд вважає, що посилання представника позивача на порушення його прав не можуть бути підставою для визнання правочинів недійсними, оскільки вони не зачіпають його інтересів, так як позивач не був стороною оспорюваних правочинів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , Не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 91 ЦК України ПАП «Колос» та [PERSON], [PERSON] були вправі вчиняти будь-які не заборонені законом правочини. Правочини між ПАП «Колос» та відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] були укладені задовго до укладення договору поставки між ПАП «Колос» та ПП «Агропром» 17 березня 2011 року, про що свідчать і квитанції до прибуткового касового ордеру, подані суду відповідачами по справі за 2011, 2012 роки, а тому вважати їх недійсними чи фіктивними у суду підстав немає. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 10 УПК України позивач не довів засобами, встановленими законом, обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому уточнені позовні вимоги вважає безпідставними.

Outcome: dismissed