Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи: Публічного акціонерного товариства «Креді [PERSON]» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13 червня 2008 року між Акціонерним товариством « Індустріально-Ексгіортний Банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу № 3-л/2008, відповідно до якого Лізингодавець придбав відповідно до наданого Лізингоодержувачем «Замовлення на придбання лізингового майна» - обладнання установку піролізну для утилізації та переробки відроблених гумовотехнічних виробів та пластмас, та передав Лізингоодержувачеві у платне користування на умовах фінансового лізингу предмет лізингу на строк 60 ( шістдесят) місяців, вартістю 1 775\~000 гривень 00 копійок, та 18,5% річних лізингових процентів. Однак, Лізингоодержувач свої зобов'язання належним чином не виконав, належні лізингові платежі не сплачував, що порушило вимоги Договору фінансового лізингу. Тому, 17 лютого 2010 року, ПАТ «Індустріально-експортний Банк» звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою до ФОП [PERSON] та [PERSON] про дострокове розірвання договору фінансового лізингу та стягнення заборгованості. 14 вересня 2010 року, Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі 2-1627/10, позовні вимоги ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» до ФОП [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені, зокрема було стягнуто на користь позивача заборгованість за Лізинговим договором № 3-л/2008 у загальній сумі 925743 грн. 94 коп. Згідно з рішенням Загальних зборів від 20 січня 2011 року, [PERSON] замінив найменування на ПАТ «Креді [PERSON]». Згідно з положеннями статуту ПАТ «Креді [PERSON]» є правонаступником ПАТ «Індустріально-експортний банк». року ПАТ «Креді [PERSON]» подав заяву до Господарського суду Запорізької області з приводу порушення провадження у справі про банкрутство боржника у зв'язку з неспроможністю останнього виконати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.09.2010 року по справі № 2-1627/10 про стягнення з боржника заборгованості. року ухвалою Господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] 13.09.2012 року ухвалою Господарського суду Запорізької області, було припинено підприємницьку діяльність ФОП [PERSON]. 26 липня 2013 року між ПАТ «Креді [PERSON]» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 07/13. Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за Договором фінансового лізингу № 3-л/2008., що був укладений між ПАТ «Креді [PERSON]» та ФОП [PERSON] Відповідно до Договору факторингу ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до ФОП [PERSON] В зв'язку з вищевикладеним, на момент подачі позовної заяви сума боргу складає 1 178\~000,00 ( один мільйон сто сімдесят вісім тисяч гривень) гривень. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредекс Фінанс», заборгованість в сумі 1 178\~000,00грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі - 3654,00грн. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача та відповідач не зявилисяся, але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач посилається на норми закону які на час розгляду справи втратили чинність. Крім того усі кредиторські вимоги банку були погашені при здійсненні процедури банкрутства, а тому дія договору повинна була бути припинена у звязку з виконанням зобовязання, проведеного належним чином. В судове засідання представник ПАТ «Креді [PERSON]» не зявився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може виступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Як встановлено у судовому засіданні, 13 червня 2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Ексгіортний Банк» (Лізингодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу № 3-л/2008, відповідно до якого Лізингодавець придбав відповідно до наданого Лізингоодержувачем «Замовлення на придбання лізингового майна» - обладнання установку піролізну для утилізації та переробки відроблених гумовотехнічних виробів та пластмас методом пілорізу у рідке, газообразне та тверде паливо ППР20/3-4 (Предмет лізингу), та передав Лізингоодержувачеві у платне користування на умовах фінансового лізингу предмет лізингу на строк 60 ( шістдесят) місяців, вартістю 1 775 000 ( один мільйон сімсот сімдесят п'ять тисяч) гривень 00 копійок, та 18,5% річних лізингових процентів (а.с.30-35). 17 лютого 2010 року ПАТ «Індустріально-експортний Банк» звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою до ФОП [PERSON] та [PERSON] про дострокове розірвання договору фінансового лізингу та стягнення заборгованості та 14 вересня 2010 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі 2-1627/10, позовні вимоги ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» до ФОП [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені, зокрема було стягнуто на користь позивача заборгованість за Лізинговим договором № З-л/2008 у загальній сумі 925743 грн. 94 коп.(а.с.28) Згідно з рішенням Загальних зборів від 20 січня 2011 року, [PERSON] замінив найменування на ПАТ «Креді [PERSON]». Згідно з положеннями статуту ПАТ «Креді [PERSON]» є правонаступником ПАТ «Індустріально-експортний банк» (а.с.26-27). 08.05.2011 року ПАТ «Креді [PERSON]» подав заяву до Господарського суду Запорізької області з приводу порушення провадження у справі про банкрутство боржника у зв'язку з неспроможністю останнього виконати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.09.2010 року по справі № 2-1627/10 про стягнення з боржника заборгованості. 08.05.2012 року ухвалою Господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] (а.с.25). 13.09.2012 року ухвалою Господарського суду Запорізької області, було припинено підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] (а.с.24). 26 липня 2013 року між ПАТ «Креді [PERSON]» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 07/13. Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за Договором фінансового лізингу № З-л/2008., що був укладений між ПАТ «Креді [PERSON]» та ФОП [PERSON] Відповідно до Договору факторингу ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до ФОП [PERSON] (а.с.10-23). Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підтвердження своїх вимог посилається на ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 04.11.2012 року, згідно якого, а саме: -п. 2 ч.3 ст. 49 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом за заявою кредитора протягом п'яти років після завершення розрахунків з кредиторами такий громадянин-підприємець не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів. -п.3 ч.2 ст.49 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Однак судом було встановлено, що на час подання до суду позову позивачем та на час розгляду справи по суті, ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 04.11.2012 року було викладено в новій редакції на підставі ЗУ від 22 грудня 2011 року «Про внесення змін до Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Згідно із зазначеними змінами ст.49 в ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 18.01.2013 року втратила чинність та змінили свою суть. Таким чином визначально до ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після завершення розрахунків з кредиторами громадянин підприємець, визнаний банкрутом, звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів, що були заявлені після визнання громадянина підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом другим цієї частини. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не повязаних із здійсненням громадянином підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина - підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Згідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому, враховуючи вищевикладене, вбачається ситуація, коли усі кредиторські вимоги банку були погашені при здійсненні процедури банкрутства, а тому дія договору повинна бути припинена у звязку з виконанням зобовязання, проведеного належним чином.

Outcome: dismissed