Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Товариство з\~додатковою відповідальністю\~«Страхова компанія\~«Ю.ЕС.АЙ» звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача на їх користь 34 009,19 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 02.04.2019 між ТДВ «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/0324816, забезпечений транспорт ВАЗ днз [NUMBER] . 01.03.2020 у місті Черкаси по вул. О.Дашкевича, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ ВАЗ днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Mercedes днз [NUMBER] . Постановами Соснівського районного суду м. Черкаси (справа № 712/2075/20, справа № 712/2082/20) відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та у самовільному залишенні місця пригоди. Цивільна відповідальність при використанні керованого відповідачем транспортного засобу була застрахована ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай» згідно договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АО/0324816 від 02.04.2019. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № АО/0324816, на підставі страхових актів № 20.0324816-1621 від 15.04.2020 та 20.0324816-1621 від 15.04.2020 та 20.0324816-1621/1 від 30.06.2020, заяви про страхове відшкодування [NUMBER] , складає 31340,62 грн та 2668,57 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало власнику транспортного засобу Mercedes днз [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 34009,19 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 11777 від 27.07.2020 № 11903 від 28.07.2020, № 9946 від 07.07.2020. З огляду на те, що відповідач самовільно залишив місце пригоди, у позивача відповідно до положень\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~виникло право на подання до нього регресного позову. Ухвалою суду від 17.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В позовній заяві представник позивача [PERSON] просила розгляд справи проводити без їх участі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, шляхом направлення процесуальних документів за вказаною позивачем адресою, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. Положеннями частини 4 ст.\~223\~ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається із матеріалів справи, 02.04.2019 між ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) укладено договір обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів (поліс № АО/0324816, згідно якого було застраховано відповідальність власників (водіїв) автомобіля ВАЗ днз [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - в розмірі 200 000 грн. та франшизою в розмірі 2\~000 грн. 01.03.2020 у місті Черкаси по вул. О.Дашкевича, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ ВАЗ днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Mercedes днз [NUMBER] , внаслідок якої автомобілі отримала механічні пошкодження. В даній дорожньо-транспортній пригоді було визнано винним [PERSON] , що встановлено постановами Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.03.2020 та від 20.03.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.\~124\~та ст.\~122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки відповідач, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху\~України. 02.03.2020 власник транспортного засобу Mercedes днз [NUMBER] [PERSON] звернулася до позивача з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, та в той же день подала заяву про виплату страхового відшкодування. Позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду за участю застрахованого автомобіля страховим випадком та на виконання умов договору страхування у встановленому порядку оцінив завдану шкоду та здійснив виплату потерпілій особі, страхове відшкодування в загальному розмірі 34009,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9946 від 07.07.2020, № 11777 від 27.07.2020, № 11903 від 28.07.2020. Підставою заявлених позивачем вимог є положення ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV). Так, підпунктом 33.1.1. пункту 33.1. статті 33 Закону 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених\~правилами дорожнього руху\~обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно пункту 2.10.а\~Правил дорожнього руху\~України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. За приписом абзацу в) підпункту 38.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Частина 6 статті 82\~ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановами Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2020 року та від 20 березня 2020 року (справа № 712/2075/20, справа № 712/2082/20) відповідача визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та самовільному залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди по страховому випадку, який став підставою для виплати страховиком страхового відшкодування, а відтак позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним регресним позовом. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved