Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Сторони з 25 липня 2015 року до 27 червня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільної дитини, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь на аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дочкою повноліття. Крім того, позивач просила стягнути із [PERSON] на своє утримання 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 07 лютого 2018 року (а.с. 22) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні позивач підтримала в повному обємі вимогу про стягнення аліментів на дитину і зменшила розмір вимоги про стягнення на своє утриманні із 1000 гривень до 700 гривень. Відповідач підтримані в суді вимоги [PERSON] визнав повністю. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, проаналізувавши законодавство, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного: Із копії рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 червня 2017 року (а.с. 8) слідує, що з 25 липня 2015 року до 27 червня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а із свідоцтва про народження (а.с. 7) доводиться, що вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне: Нормами Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, зокрема, довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 37 від 18 січня 2018 року (а.с. 9) та довідкою № 39 від 18 січня 2018 року (а.с. 10) стверджується заява позивача про те, що дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Таку обставину не заперечив і сам відповідач. Із пояснень відповідача в суді встановлено, що він є працездатною особою, не має інших утриманців, крім спільної з позивачем дочки, та не має протипоказань до роботи. За таких обставин, враховуючи вимогу позивача про стягнення аліментів у частці від заробітку, положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітньої дочки, буде визначення розміру аліментів як 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно. Судом встановлено, що [PERSON] в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на аліменти в даному випадку дружина має незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Законодавець повязує таке право лише з однією умовою - відповідним матеріальним станом чоловіка (ч. 4 ст. 84 СК України). Тобто, право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред'явлено вимоги про надання утримання, спроможний та може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні відповідач визнав вимогу позивача про стягнення з нього на її утримання 700 гривень. Таке визнання позову не порушує будь-чиї права чи інтереси, а тому має бути прийнятим, а позов - задоволеним. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 19 січня 2018 року. До судових витрат, відповідно до ч. 1 та пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать, зокрема, судовий збір, витирати на професійну правничу допомогу, витрати, повязані із проведенням експертиз. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved