Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] 28.07.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме про те, що [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області, та [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області, були його батьками. Також просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на житловий будинок (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 71,5 кв. м., житловою площею 30,2 кв. м., з верандою «а2», сходами «а3», з приналежними до нього господарськими будівлями - двома сараями (позначені у технічній документації літерами «Б1», «В1»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Д1»), та спорудами - огорожею № 1, № 2, колодязем № 4, замощенням І, розташований по [ADDRESS] , котрий входив до складу колишнього колгоспного двору, головою якого був батько позивача - [PERSON] , у порядку спадкування за законом після його смерті, що настала [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області, та у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що настала [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області. Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 19.07.1990 року за № 156 зазначеним органом місцевого самоврядування 25.07.1990 року було видано свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння як майно колгоспного двору, головою котрого був батько позивача - [PERSON] .. Згідно записів погосподарської книги за 1991-1995 роки склад сім`ї батька позивача [PERSON] , окрім нього, складали також матір позивача - [PERSON] , а також позивач. У свою чергу, позивач є тим членом двору, який не втратив права на частку в його майні й бажає оформити своє право власності на таке майно, котре належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування. Голова, а також інший член цього колгоспного двору, тобто обоє батьків позивача, померли. Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу котрої увійшло їх право на частку у вищевказаному нерухомому майні, яке значиться як майно колишнього колгоспного двору. Обоє спадкоємців за життя заповітів щодо розпорядження своїм правом на належні їм частки у майні колгоспного двору не складали, у зв`язку з чим таке спадкування повинно відбуватися за законом. Позивач зазначає, що після смерті батьків один прийняв спадщину, а інша спадкоємець - відповідачка [PERSON] таку спадщину не прийняла. Тому вважає, що саме він є єдиним спадкоємцем за законом прав та обов`язків, котрі залишились після смерті обох батьків, у тому числі й права на 2/3 частини спірного домоволодіння як майна колишнього колгоспного двору, однак оформити таке право на нього позивач не може у зв`язку із втратою оригінала правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Крім того, позивач не може також оформити й своє право на іншу 1/3 частину спірного домоволодіння як майно колишнього колгоспного двору, а, отже, у цілому, оскільки це не передбачено чинним законодавством. З цією метою, зокрема, він через свого уповноваженого представника звертався із відповідною заявою до Стрийської міської ради, однак останній відмовив йому в оформленні права власності на спірне домоволодіння, мотивуючи відсутністю у нього таких повноважень, та рекомендував звертатися для вирішення цього питання до суду. До того ж, існують розбіжності у правовстановлюючих документах позивача та його батьків, у зв`язку з чим є необхідність у встановленні відповідного факту їх родинних відносин між собою. З огляду на вказане, отримавши відмову попередньо також відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач був змушений звертатися за захистом своїх невизнаних прав до суду із даним позовом. Відповідачка у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Стрийської міської ради, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, визнання права власності на нерухоме майно у складі колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за законом, не подала. Однак така відповідачка у своїй поданій на адресу суду заяві про розгляд цієї справи по суті за її відсутності, одночасно зазначила про те, що викладені позивачем обставини не оспорює, а проти задоволення її позовних вимог не заперечує, так як не є членом колгоспного двору, а на спадкове майно після смерті обох батьків не претендує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки, - Стрийська міська рада у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , за її участі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки, не подала. Однак уповноваженою представницею такої третьої особи - головним спеціалістом юридичного відділу Капко Н.Б. під час судового розгляду цієї справи по суті зазначено про те, що вона викладені позивачем обставини також не оспорює, а при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заяви та клопотання учасників справи. 18.10.2021 року за вх. № 19985 від відповідачки через канцелярію суду із встановленням її особи надійшла заява про розгляд справи по суті за її відсутності. Одночасно у такій заяві відповідачкою висловлено позицію про те, що вона проти задоволення позову не заперечує, викладені позивачем обставини не оспорює, так як не є членом колгоспного двору, а на спадкове майно після смерті обох батьків не претендує. 11.11.2021 року за вх. № 21729 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у котрій останній, окрім вже пред`явлених позовних вимог, просить також ухвалити рішення про визнання за ним права власності на дві земельні ділянки площею 2,6391 га та 0,1739 га із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані колись на території Сихівської сільської ради Стрийського району Львівської області, а тепер на території Стрийської міської ради (кадастрової номери: 4625387600:02:000:0034 та 4625387600:03:000:0153), у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що настала [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області. Такі вимоги обґрунтовані випадковим відшуканням позивачем відповідних правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки у документах, котрі збереглися у будинку після смерті його батьків, й неможливістю оформлення такого права у порядку спадкування державним нотаріусом в силу відмови попередньо у вчиненні відповідної нотаріальної дії у цілому. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.07.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 21.10.2021 року, 12.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 21.10.2021 року підготовче засідання у цій справі відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 11.11.2021 року, 12.45 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 11.11.2021 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог та постановлено проводити подальший розгляд цієї справи з урахуванням зазначеної заяви про збільшення позовних вимог. Підготовче провадження у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 30.11.2021 року о 12.30 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті з`явилися уповноважена представниця позивача - адвокатеса Маципура Г.І. (ордер від 16.10.2021 року за № 96, оригінал знаходиться у матеріалах справи), яка позовні вимоги свого довірителя з урахуванням їх збільшення підтримала повністю, а також уповноважена представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - головний спеціаліст юридичного відділу Капко Н.Б. (довіреність від 23.11.2021 року за вих. № 3.17/945, належно засвідчена копія знаходиться у матеріалах справи), яка проти задоволення таких позовних вимог не заперечувала. Судом також було задоволено заяву відповідачки про розгляд цієї справи по суті за її відсутності. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав [PERSON] й Стрийської міської ради, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Як вбачається з наявних у справі довідок Стрийської міської ради від 01.06.2021 року за вих. № 32, сформованих на онові погосподарської книги за 1991-1995 роки с. Сихів Стрийського району Львівської області (копії містяться у справі, а. с. 20, 21), господарство по [ADDRESS] , з відповідним особовим рахунком відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , 1930 року народження, членами якого були - його дружина [PERSON] , 1930 року народження, та його син [PERSON] , 1966 року народження (позивач у справі). За домогосподарством була закріплена земельна ділянка загальною площею 0,25 га, котра не приватизована. У свою чергу, підставою для виникнення у колгоспного двору в особі його голови - [PERSON] права власності на спірне домоволодіння послужило рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 19.07.1990 року за № 256 «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків». Встановлено, що за життя, а саме 25.07.1990 року, голова колгоспного двору - [PERSON] , отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок, а також зареєстрував його у Стрийському МБТІ 30.08.1990 року, про що було вчинено запис в реєстрову книгу за № 166 (копі ямітиться у справі, а. с. 13). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.02.2006 року Сихівською сільською радою Стрийського району Львівської області, голова колгоспного двору - [PERSON] , до котрого входило спірне домоволодіння, помер [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області (копія мітиться у справі, а. с. 11). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.12.2020 року Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністепрства юстиції (м. Львів), членкиня колгоспного двору - [PERSON] , до котрого входило спірне домоволодіння, померла [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області (копія мітиться у справі, а. с. 12). Отже, позивач залишився єдиним та останнім членом кологоспного двору, до котрого входило спірне домоволодіння. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » 18.06.2021 року (копія мітиться у справі, а. с. 14-18), загальна площа житлового будинку (позначений у технічній документації літерою «А-1»), який розташований по [ADDRESS] , складає 71,5 кв. м., з яких житлова площа складає 30,2 кв. м., будинок має з веранду «а2», сходи «а3». До будинку приналежні господарські будівлі - два сараї (позначені у технічній документації літерами «Б1», «В1»), убиральня (позначена у технічній документації літерою «Д1»), та споруди - огорожа № 1, № 2, колодязь № 4, замощення І. Даний житловий будинок побудований у 1960 році та не являється об`єктом самочинного будівництва. Спадщина після смерті обох спадкодавців як колишніх голови та членкині колгоспного двору відкрилася у день смерті кожного з них - [INFO] та [INFO] відповідно. Ніхто із спадкодавців заповітів щодо розпорядження своїми правами та обов`язками, у тому числі й частками у майні колгоспного двору (по 1/3 частині у кожного) на випадок своєї смерті не складав. Відповідно, спадкування після смерті кожного із зазначених спадкодавців повинно відбуватися за законом. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину за законом після смерті своїх батьків, так як на момент смерті кожного з них фактично проживав та мав зареєстрованим своє місце проживання в одному з ними житловому будинку, зокрема у спірному домоволодінні, де й проживає надалі. Як вбачається з відповіді Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 06.07.2021 року за № 878/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (копія міститься у справі, а. с. 23), позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів для підтвердження відповідного права на частку у спірному домоволодінні в обох спадкодавців. Крім того, під час судового розгляду цієї справи з`ясувалось, що спадкодавцеві [PERSON] за життя належали права власності на дві земельні ділянки площею 2,6391 га та 0,1739 га із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані колись на території Сихівської сільської ради Стрийського району Львівської області, а тепер на території Стрийської міської ради (кадастрової номери: 4625387600:02:000:0034 та 4625387600:03:000:0153), що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 163828, виданим головою Стрийської районної державної адміністрації Львівської області 28.12.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 47) та Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 163829, виданим головою Стрийської районної державної адміністрації Львівської області 28.12.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 48). Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини у частині майна колгоспного двору виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. В іншій частині, зокрема щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та щодо спадкування, суд при розгляді даного спору керується положеннями чинного ЦК України. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.01.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до статей 120, 121 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою усіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до статей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст. 126 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до пункту 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування в Україні здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1259 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Чинним ЦПК України (ст. 315 ЦПК України) передбачено можливість захисту цивільного права чи інтересу шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Такий перелік не є вичерпним, оскільки за змістом ч. 2 згаданої норми у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснюється у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Висновок суду за результатами розгляду справи. Незважаючи на те, що вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження, суд вважав за доцільне розглядати вказану вище вимогу про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами у порядку позовного провадження, так як вона нерозривно пов`язана із вирішенням спору про право, зокрема узаконення у подальшому права на домоволодіння у порядку спадкування за законом. За встановлених у судовому засіданні обставин справи та перевірки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, а також беручи до уваги те, що факт родинних відносин між фізичними особами, виходячи із наявності спору з цього приводу, може бути встановленим у порядку позовного провадження, виходячи також з інтересів позивачащодо захисту його права на спадкування, суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлені у цій частині позовні вимоги, зокрема встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області, та [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області, були батьками позивача, уродженця с. Сихів Стрийського району Львівської області. Ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків позивача, пов`язаних з реалізацією ним свого права на спадкування за законом. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння входило до майна колгоспного двору, а право на таке майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, має лише позивач як той член двору, який не втратив права на частку в його майні й бажає його оформити, а решта його членів померли, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначеного порушеного права позивача у спосіб визнання за ним відповідного права власності у цілому на майно колишнього колгоспного двору, зокрема на 1/3 його частини як на належну йому частку у майні колишнього колгоспного двору, та на 2/3 його частини - як на частки у майні цього колишнього колгоспного двору у порядку спадкування за законом після смерті двох інших його членів. Відтак, позовні вимоги у цій частині також підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачем право власності на будинок садибного типу (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 71,5 кв. м., житловою площею 30,2 кв. м., з верандою «а2», сходами «а3», з приналежними до нього господарськими будівлями - двома сараями (позначені у технічній документації літерами «Б1», «В1»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Д1»), та спорудами - огорожею № 1, № 2, колодязем № 4, замощенням І, розташований по [ADDRESS] , котрий входив до складу колишнього колгоспного двору, головою якого був батько - [PERSON] , у порядку спадкування за законом після його смерті, що настала [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області, та у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що настала [INFO] у с. Сихів Стрийського району Львівської області, а також на належну йому частку у майні цього колишнього колгоспного двору. Крім того, за позивачем як єдиним спадкоємцем усіх прав та обов`язків після смерті матері, слід також визнати належні їй права власності на дві земельні ділянки площею 2,6391 га та 0,1739 га із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані колись на території Сихівської сільської ради Стрийського району Львівської області, а тепер на території Стрийської міської ради (кадастрової номери: 4625387600:02:000:0034 та 4625387600:03:000:0153), оскільки такі її права документально підтверджені, а спір щодо спадкування знаходиться у суді та вирішується у спосіб ухвалення даного рішення у справі, а не державним нотаріусом, яка відмовила попередньо у вчиненні відповідної нотаріальної дії у цілому в силу наявності спору та розбіжностей у правовстановлюючих документах позивача й спадкодавців. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру та двома вимогами майнового характеру, у загальному розмірі 3 431 грн. 91 коп. і підтверджуються квитанціями № 0.0.2210146810.1 від 20.07.2021 року, № 0.0.2210146810.2 від 20.07.2021 року та № ПН5283527 від 11.11.2021 року (оригінали наявні у справі, а. с. 1, 44), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивача, слід покласти на останнього та залишити за ним. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved