Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

ТОВ «Крона-2000» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свій позов обґрунтовує тим, що 28 травня 2012 року між ТОВ «Крона-2000» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №2805/19. Згідно умов п.4.3. договору позивач зробив 100% попередню оплату в розмірі 81187 грн. 20 коп. Оплата здійснювалася наступними платіжним дорученнями: №93 від 30 травня 2012 року в розмірі 40080 грн.; №95 від 6 червня 2012 року в розмірі 2000 грн.; №100 від 18 червня 2012 року в розмірі 39107 грн. 20 коп. Відповідач зобовязаний був передати товар позивачу в повному обсязі за адресою: Житомирська обл., м. Малін, вул. Неманихіна, 2, або в іншому узгодженому місці після отримання 100% попередньої оплати. Відповідач в порушення своїх договірних зобовязань товар на адресу позивача не поставив. В 2015 році позивач втратив інтерес в постачанні товару, тому на прохання про добровільне повернення грошових коштів відповідач не відреагував. 30 квітня 2015 року відповідачу була направлена вимога про сплату у семиденний строк 81780 грн. 20 коп. Відповідач не вчинив жодних дій, направлених на повернення коштів та не надав відповіді на вимогу. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не поставив позивачу у визначений строк товар та не повернув грошові кошти, він порушив умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1212 ЦК України відповідач зобовязаний повернути грошові кошти (повернення виконаного однією із сторін у зобовязані) а тому сума передоплати може бути стягнута з відповідача позивачем у судовому порядку, відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Крона-2000» 81187 грн. 20 коп. боргу та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити у відсутності представника ТОВ «Крона-2000». Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в подальшому надав суду заяву, в якій справу просив розглянути в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 28 травня 2012 року між позивачем, як покупцем та відповідачем, як постачальником був укладений договір купівлі-продажу №2805/19. Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 21 серпня 2014 року припинено підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] Згідно п.1.1 договору, продавець зобовязується передати належний йому товар у власність покупцю для подальшої його реалізації, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього на умовах договору. Згідно п.п.3.1., 3.2. договору продавець зобовязаний передати товар покупцю в повному обсязі протягом 10 робочих днів з моменту отримання і узгодження заявки від покупця. Місце передачу товару: Житомирська обл., м. Малін, вул. Неманихіна,2 або в іншому, письмово узгодженому сторонами місці. Перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформлюється видатковою накладною і актом прийому-передачі. Відповідно до п.4.3.договору покупець робить 100% попередню оплату за партію товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця. На виконання умов договору, позивач перерахував відповідачу 81187 грн. 20 коп. Оплата здійснювалася наступними платіжним дорученнями: №93 від 30 травня 2012 року в розмірі 40080 грн.; №95 від 6 червня 2012 року в розмірі 2000 грн.; №100 від 18 червня 2012 року в розмірі 39107 грн. 20 коп. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України \~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на ст. 1212 ЦК України. У відповідності до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому суд враховує те, що застосування норм глави 83 ЦК України можливе тільки у випадку наявності між сторонами позадоговірних відносин. За наявності між сторонами зобовязальних договірних правовідносин з передачі товару в звязку з його оплатою за угодою купівлі-продажу відсутні підстави для можливості застосування норм статті 1212 ЦК України. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що між сторонами наявні договірні відносини, що підтверджується укладеним між ними договором купівлі-продажу від 28 травня 2012 року, згідно з яким, відповідач отримав грошові кошти в сумі 81187 грн. 20 коп. Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобовязального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач як на правову підставу своїх позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно потерпілому. Під час розгляду справи суд не наділений правом самостійно змінювати предмет або підставу позову. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed