Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2015 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO]. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що між ними не має взаєморозуміння, не можуть знайти спільної мови в процесі сімейного життя та ведення спільного господарства. В даний час донька знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, ігноруючи своїми обов'язками щодо утримання доньки , хоча зобов'язаний утримувати дитину, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому просить стягувати з відповідача на своє утримання 1000 гривень та аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1850 гривень . Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Суд, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2015 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб сторін існує формально, між сторонами не має взаєморозуміння, не можуть знайти спільної мови в процесі сімейного життя та ведення спільного господарства, примирення між сторонами неможливе, а тому шлюб може бути розірваний. Згідно ст. 113 СК України, після розлучення необхідно присвоїти позивачу прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, донька знаходяться на її утриманні та вихованні. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною четвертою статті 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведеного, оскільки позивач обрала спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та те, що відповідач, являючись батьком дитини, працездатний, має можливість надавати дружині матеріальну допомогу але не надає її, чим порушуються права позивача, передбачені ч.1ст.84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років та зобов'язаний утримувати дитину, тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки у твердій грошовій суму в розмірі 1850 гривень та на утримання позивача [PERSON] до виповнення неповнолітній доньці [PERSON], [INFO], трирічного віку у твердій грошовій суму в розмірі 1000 гривень.

Outcome: approved