Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з вищевказаним позовом до відповідача, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 01.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №2002837623, за яким банк передав позичальникові кредит в сумі 19896 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот дев'яносто шість) гривень для придбання товару, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним, а також належним чином виконувати інші умови договору, зі строком повернення кредиту - 01 листопада 2014 року. 21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором №2002837623, укладеним з [PERSON] Відповідач умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та всіх інших належних до сплати платежів належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 23.09.2014 року виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 23837,13 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 15915,54 грн.; відсотків за користування кредитом - 1,68 грн. та комісії за обслуговування кредитом - 7919,91 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки відповідача суду не відомі. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №2002837623, за яким банк передав позичальникові кредит в сумі 19896 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот дев'яносто шість) гривень для придбання товару, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним, а також належним чином виконувати інші умови договору, зі строком повернення кредиту - 01 листопада 2014 року. Згідно п. 1.2.1. договору для придбання товару банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені договором та графіком платежів. Факт придбання товару підтверджується рахунком від 01.03.2013 року на ім'я [PERSON], а також накладною від 01.03.2013. Пунктом 1.4.4. договору визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 1.5.4 та п. 1.5.5. Договору, у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплатити належні проценти. Згідно розрахунку, загальна сума заборгованості за кредитом станом на 23.09.2014 року виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 23837,13 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 15915,54 грн.; відсотків за користування кредитом - 1,68 грн. та комісії за обслуговування кредитом - 7919,91 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Судом було встановлено, що за наслідками укладеного договору факторингу від 21.07.2014 р. позивач набув право вимоги від відповідача кредитних коштів включаючи проценти, комісії та інші платежі відповідно до умов договору №2002837623. Вимоги цивільного законодавства України щодо повідомлення боржника про зміну кредитора дотримано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки передбачені умовами договорів та урегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 88 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved