Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі [PERSON] «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], про звернення стягнення на спадкове майно, який в ході розгляду справи уточнили, та просять звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру, розташовану на дев'ятому поверсі девятиповерхового будинку, загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належної померлому [PERSON], [INFO], спадкоємцями якого є [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], шляхом продажу її на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За рахунок коштів виручених від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме заборгованість за кредитним договором № 0308/0408/71-107 від 25.04.2008 р. у розмірі 1351328,41 грн., з яких: тіло кредиту 1066750,49 грн., відсотків 284577,92 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 10134,97 грн., з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судовий збір в сумі по 5067,49 грн. з кожного. В обґрунтування вимог зазначили, що 25 квітня 2008 р. ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0308/0408/71-107, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 46400,00 доларів США на строк з 25 квітня 2008 р. по 24 квітня 2038 р. включно, під 12,5% річних. Кредитні кошти були призначені для купівлі квартири [ADDRESS], яка стала предметом іпотечного договору № 0308/0408/71-107-Z-1 від 25.04.2008 р., укладеного між сторонами. 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, а 28.11.2012 р. [PERSON] «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором [PERSON] «Кредитні ініціативи». 07.02.2013 р. [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями, яким видано свідоцтва про право на спадщину, є його дружина [PERSON], та діти [PERSON] і [PERSON] Заборгованість [PERSON] станом на 15.05.2016 р. складає: 53384,89 доларів США, що в перерахунку становить 1351328,41 грн. 27.05.2016 р. відповідачам надсилався лист з вимогою щодо досудового врегулювання спору, який залишений без задоволення, тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, заперечень не надала. Представник служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, в матеріалах справи міститься заява представника [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, заперечує проти задоволення позову (а.с.200). Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, заперечень не надійшло. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0308/0408/71-107, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 46400,00 доларів США на строк з 25 квітня 2008 р. по 24 квітня 2038 р. з метою придбання трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-39 копія договору з додатками). 25 квітня 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 0308/0408/71-107-Z-1, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобовязання [PERSON] як іпотекодавець передає в іпотеку ВАТ «Сведбанк» як іпотеко держателю, майно: трикімнатну квартиру, розташовану на девятому поверсі девятиповерхового будинку загальною площею 61,2 квм., житловою площею 42,7 кв.м., яка знаходиться у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, вул. Блюхера, будинок під номером 3, квартира під номером 105 (а.с. 46-49 копія договору). Згідно витягу з реєстрації прав власності на нерухоме майно, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2008 р. став власником зазначеної квартири (а.с. 40-41 копія договору, а.с. 43 копія витягу). 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15 (а.с. 80-85) щодо відступлення права грошової вимоги за кредитним и договорами, а 28.11.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, (а.с. 86-87 копія договору) та договір факторингу (а.с. 88-97 копія договору), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 0308/0408/71-107 від 25.04.2008 р., що підтверджується витягом з Реєстру заборгованостей боржників до Договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між [PERSON] «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та [PERSON] «Кредитні ініціативи» (а.с.100 витяг). 07 лютого 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ 501970 (а.с. 64). Згідно положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) зобов'язання особи як кредитора або боржника, якщо такі зобов'язання нерозривно пов'язані з особою кредитора або боржника і у зв'язку з цим не можуть бути виконані іншою особою. Разом із тим ст. 512 Цивільного кодексу України допускає заміну в зобов'язанні кредитора іншою особою внаслідок правонаступництва - спадкування. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України). Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Судом досліджено копії матеріалів спадкової справи № 181/2013 до майна померлого 07 лютого 2013 року [PERSON] (а.с. 120-180). Після смерті [PERSON] спадкоємцями його майна стали дружина [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 серпня 2013 р., [PERSON] отримала в спадщину 1/6 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 49-52 копії заяви, свідоцтва,витягів), а діти [PERSON] та [PERSON] отримали по 1/12 частині вказаної квартири (а.с. 173-180 копії заяв, свідоцтв, витягів). Свідоцтво про право на спадщину на квартиру по вул. Блюхера, 3/105 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, згідно матеріалів спадкової справи, не видавалось, заяви про відмову від цієї частини спадщини в матеріалах справи відсутні, однак прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину (п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть iпотекодавця, положення зазначеної норми не містять. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки вiд iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус iпотекодавця i має всі його права i несе всі його обов'язки за iпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - iпотекодавця, такий спадкоємець не несе вiдповiдальність перед iпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги iпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, якщо боржник та iпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов'язань переходять обов'язки iпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки. Отже, аналізуючи вищезазначені цивiльно-правовi норми слід дійти висновку про те, що правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого iпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16 та від 02 березня 2016 року у справі № 6-1286цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. 18 березня 2013 р. до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора [PERSON] «Кредитні ініціативи» (а.с. 124-125). 20.03.2013 р., 02.09.2013 р., 23.05.2016 р. позивачем направлено листи-претензії відповідачці та її неповнолітнім дітям як спадкоємцям боржника, щодо сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 65-76). Як роз'яснено у п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними наступні обставини, що після смерті позичальника [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем за законом майна померлого спадкодавця є його дружина [PERSON] та його малолітні діти [PERSON] та [PERSON], які у встановленому порядку отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Відносини, які виникли між сторонами спору, регулюються положеннями ст. 1282 Цивільного кодексу України, якою визначено, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно довідки-розрахунку заборгованості від 01.02.2013 р., що міститься в матеріалах спадкової справи (а.с.19), станом на 01.02.2013 р. (дата смерті позичальника 07.02.2013 р.) заборгованість за кредитним договором № 0308/0408/71-107 від 25.04.2008 р. складала 54747,97 доларів США, з яких: -42142,50 доларів США, заборгованість за кредитом; -11154,59 грн., заборгованість по відсоткам; -1450,88 доларів США пеня. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0308/0408/71-107 від 25.04.2008 р., доданої до позовної заяви, станом на 15.05.2016 р. за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 53384,89 доларів США, що в перерахунку на національну валюту по курсу на 15.05.2016 р. становить 1351328,41 гривень (а.с. 101-102 розрахунок), з яких: -42142,50 доларів США, що в перерахунку складає 1066750,49 грн. заборгованість за кредитом; -11242,39 грн., що в перерахунку складає 284577,92 грн. заборгованість по відсоткам. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належним чином неодноразово повідомлена про дату слухання справи відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування суду не надала, тому враховуючи письмові матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку, що у розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1239цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Так, згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. В матеріалах справи відсутня оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визначити початкову ціну предмета іпотеки в розмірі 46400,00 доларів США, яка погоджена сторонами Іпотечного договору та еквівалентна за курсом НБУ на дату укладення договору, а саме на 25.04.2008р., 5,05 (100 дол.США=505,5 грн.) х 46400,00 дол.США=234320,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 20\~269,93 грн. (а.с.9) із визначенням ціни позову в сумі заборгованості за кредитним договором 1351328,41 грн., що є помилковим, оскільки предметом позову є не стягнення заборгованості за договором, а звернення стягнення на предмет іпотеки. В матеріалах справи відсутня оцінка нерухомого майна станом на дату подачі позову, тому суд виходить із оцінки майна станом на укладення іпотечного договору. Так, згідно договору купівлі-продажу квартири (а.с.40-41), її вартість за домовленістю сторін складала 234825,00 грн., 1,5% відсотки від вказаної ціни складає 3522 грн. 38 коп. Тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3522,38 грн.

Outcome: approved