Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 26.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-302/208/2007, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 12000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26.06.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PCL-302/208/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] . 12.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-302/168/2008, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 26000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12.06.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PМL-302/169/2008, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] . 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а позивач набув право вимоги за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року, а також за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12.06.2008 року. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2016 року по справі №203/7984/14-ц, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року в сумі 138995 грн. 71 коп., за кредитним договором №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року в сумі 320107 грн. 55 коп. Отже, станом на дату подачі даного позову заборгованість за кредитними договорами складає 459103 грн. 26 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року в розмірі 459103 грн. 26 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12.06.2008 року, а саме: квартиру [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також позивач просив передати йому, як іпотекодержателю, в управління предмет іпотеки, шляхом надання права примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг зі спеціалізованими підприємствами, установами та організаціями. В наданому клопотання представник позивача просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідач [PERSON] та третя особа - [PERSON] , за неодноразовими викликами до суду не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзиву на позов не надали. Разом з тим, останні подали письмові пояснення на позов, в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що умовами договорів іпотеки не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі за договором купівлі-продажу та обраний позивачем спосіб є позасудовим способом захисту. Також посилались, що позивачем не надано доказів на підтвердження погашення, часткового погашення, а також не можливості погашення заборгованості за кредитними договорами; доказів щодо виконання або невиконання рішення суду про стягнення заборгованості, виконання якого може вплинути на обсяг кінцевого боргового зобов`язання позичальника. З огляду на належне повідомлення сторін та третьої особи про день та час слухання справи, їх неодноразову неявку в судове засідання, надання представником позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, а відповідачем та третьою особою письмових пояснень, суд у відповідності до положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності учасників, за наявними матеріалами справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-302/208/2007, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 12000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26.06.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PCL-302/208/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] (на теперішній час м.Дніпро), яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2007 року. 12.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-302/168/2008, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 26000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12.06.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PМL-302/169/2008, згідно якого в іпотеку також було передано квартиру [ADDRESS] . 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а позивач набув право вимоги за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року, а також за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12.06.2008 року. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2016 року по справі №203/7984/14-ц, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року в сумі 10733,26 доларів США, що в еквіваленті становить 138995 грн. 71 коп., за кредитним договором №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року - в сумі 24718,73 долари США, що в еквіваленті становить 320107 грн. 55 коп. Всього таким чином, за рішенням суду стягнуто 35451,99 доларів США, що в еквіваленті становить 459103 грн. 26 коп. Відповідно до термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про іпотеку» (тут та далі в редакції, що діяла на момент укладення договорів іпотеки): -іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; -основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; -іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; -майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника; -іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням; -боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.7 вказаного вище Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В свою чергу ч.5 ст.38 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Наведені положення Закону України «Про іпотеку» встановлюють право іпотекодержателем звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів, незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні). З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2016 року по справі №203/7984/14-ц, яке набрало законної сили, з позичальника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» була стягнута заборгованість за кредитним договором №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року в сумі 10733,26 доларів США, що в еквіваленті становить 138995 грн. 71 коп., за кредитним договором №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року - в сумі 24718,73 долари США, що в еквіваленті становить 320107 грн. 55 коп. Доказів тому, що вказане рішення виконано повністю або частково було виконано боржником в добровільному порядку або в рамках виконання судового рішення, відповідачем та третьою особою суду не представлено. В зв`язку з цим, в рахунок погашення останньої позивач набув право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. Обраний спосіб звернення стягнення відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку» та умовам іпотечних договорів. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, наведених положень законодавства та враховуючи умови іпотечних договорів, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог. В зв`язку з цим, в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року в загальному розмірі 459103 грн. 26 коп., слід звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.07.2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12.06.2008 року, а саме: квартиру [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В частині заявлених позивачем вимог про передачу йому в управління предмету іпотеки, шляхом надання права примусового входу до предмету іпотеки, обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмету іпотеки із спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями, суд враховує наступне. Згідно ч.1 ст.34 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Таким чином, передача на підставі рішення суду предмета іпотеки іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації відповідно до положень ч.1 ст.34 Закону України «Про іпотеку» є правом, а не обов`язком суду, при цьому необхідність застосування таких заходів повинна бути обґрунтованою. Поряд з цим, суд враховує, що позивачем не наведено переконливих доводів щодо необхідності передачі йому в управління предмету іпотеки. В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог про передачу предмету іпотеки в управління позивачу слід відмовити за необгрунтованістю та не доведеністю належними доказами. При цьому, суд також враховує, що 03.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону. Крім того, згідно зі ст.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах: від 23.09.2015 року у справі №6-1196цс15 та від 10.06.2015 року у справі №6-2096цс16. Оскільки квартира [ADDRESS] виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, виданим в іноземній валюті, загальна площа цієї квартири складає 47,6 кв.м., що не перевищує 140 кв.м., а також за відсутності даних щодо наявності у відповідача, іншого житла, суд приходить до висновку про наявність підстав для відстрочки виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3524 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial