Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Женева» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна - магазину «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у справі взяло участь товариство з обмеженою відповідальністю «Даарія Плюс». Позов обґрунтовано тим, що постановою Господарського суду м. Києва від 21.11.2013 року по справі №5011-43/12756-2012 ТзОВ «Женева» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено, арбітражного керуючого [PERSON]. Відповідно до даних бухгалтерського обліку та правовстановлюючих документів, ТзОВ «Женева» є власником нерухомого майна: магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 17.07.2003 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.04.2013 року в справі №200/2991/13-ц було задоволено зустрічний позов [PERSON] до ТзОВ «Женева», припинено право власності ТзОВ «Женева» та визнано за [PERSON] права власності на нерухоме майно: магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS], за [PERSON]. Зазначене рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2013р. в частині визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за [PERSON] скасовано. Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4449045 від 29.07.2013 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 7053333 від 29.07.2013, оскільки було передано [PERSON] до статутного капіталу ТОВ «Даарія Плюс» у відповідності до протоколу загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Даарія Плюс» від 01.07.2013 року, Статуту та акту приймання передачі (копії додаються). 28.03.2014р. у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом [PERSON] 28.03.2014 року, зареєстрованого під №1294, ТОВ «Даарія Плюс» передала магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS], у власність громадянина [PERSON]. Володіння цим майном [PERSON] є незаконним, а тому це майно слід витребувати у нього та передати ТзОВ «Женева». Представник відповідача [PERSON], який з'явився в одне із судових засідань, позов не визнав з підстав, викладених у поданому ним суду письмовому запереченні. Суду пояснив, що [PERSON] правомірно вніс зазначене майно до статуту ТОВ «Даарія Плюс», оскільки на момент внесення жодних спорів з приводу цього майна не було. Товариство звернулося до реєстраційної служби для його реєстрації на законних підставах, а тому жодного порушення права позивача відповідач [PERSON], як покупець, не вчинив. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 231-232). Як представник третьої особи у даній справі [PERSON] дав суду аналогічні пояснення та заперечив проти задоволення позову (а.с. 224-226). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що право власності позивача на магазин порушене перебуванням цього майна у відповідача [PERSON] без законних підстав, у зв'язку з чим майно слід витребувати та передати ТОВ «Женева». Просив позов задовольнити. Представник відповідача в останнє судове засіданні не заявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення. Враховуючи, що він дав усі пояснення в судовому засіданні, взяв участь у дослідженні письмових матеріалів справи, подав суду письмові заперечення та докази, на які він посилався, суд вважає, що проведення заочного розгляду справи буде перешкодою для забезпечення прав відповідача і третьої особи на оскарження судового рішення, у випадку незгоди з ним, оскільки передбачає порядок подання заяви про перегляд. З огляду на чітку та зрозумілу позицію щодо спору відповідача та третьої особи, викладену їх представником у судовому засіданні, суд вважає за можливе ухвалити у справі звичайне рішення та невідкладно надіслати його всім учасникам судового розгляду для забезпечення можливості оскарження. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із досліджених обставин справи випливають цивільні правовідносини, між сторонами існує спір щодо наявності у них права власності на нерухоме майно, а також про повну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином не підлягає доказуванню обставина щодо перебування нерухомого майна з реєстраційним № 877808266101 - магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у володінні [PERSON], оскільки визнаються сторонами, а також у суду в даний час немає підстав вважати, що задоволення похзовних вимог завдасть шкоди третім особам, про які сторони не повідомили суд, оскільки вони повідомили суд про відсутність таких осіб. За нормами статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно витягу про право реєстрацію права власності № 1099306 від 28.07.2003 року, копія якого міститься в матеріалах справи, магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав на момент видачі витягу товариству з обмеженою відповідальністю «Женева» (а.с. 16). Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року встановлено обставину відсутності у [PERSON] права власності на магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим будь-які його дії щодо розпорядження цим майном є незаконними (а.с. 20). Враховуючи досліджені обставини, суд вважає, що набуття відповідачем [PERSON] у власність у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом [PERSON] 28.03.2014 року, зареєстрованого під №1294, ТОВ «Даарія Плюс» магазину «[INFO]», що знаходиться за адресою [ADDRESS], є незаконним з огляду на встановлену обставину незаконного набуття цього майна у власність [PERSON], а тому володіння відповідачем [PERSON] цим майном також є незаконним. За таких обставин,

Outcome: approved