Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2007 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. В період шлюбу, 04 грудня 2007 року за спільні грошові кошти ними придбана трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 69,1 кв.м, житловою площею 42,9 кв. м., яка складається з трьох ізольованих кімнат площею 12,6 кв.м, 13,0 кв.м. і 17,3 кв.м. На даний час у сторін по справі склалися неприязні стосунки, які виключають можливість спільного користування квартирою, внаслідок чого відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні належною їй частиною квартири, в червні 2015 року, відповідач, скориставшись тимчасовою відсутністю дружини по місцю проживання, змінив замок на вхідних дверях квартири і тим самим заборонив їй із дитиною проживати в даній квартирі. З цього приводу [PERSON] зверталася до дільничного інспектора міліції, який за результатами перевірки цих обставин рекомендував йому звернутися за захистом своїх житлових прав в суд. Посилаючись на ці обставини [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить вселити її та малолітню доньку [PERSON], [INFO], в квартиру [ADDRESS], зобовязати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні вказаною квартирою та встановити порядок користування жилими кімнатами вказаної квартири, виділивши їй жилу кімнату площею 17,3 кв. м., малолітній доньці кімнату площею 12,6 кв. м., а відповідачу кімнату площею 13,0 кв.м, підсобні приміщення залишити у загальному користуванні, а також стягнути з відповідача заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 4000 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, заподіяну протиправною поведінкою відповідача в розмірі 500 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Представник служби в справах дітей позовні вимоги підтримав. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності з ч. 1 ст. 405 ЦК України, ч. 4 ст. 156 ЖК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно договору купівлі-продажу серії ВКВ № 635154 від 04 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 8073, відповідачем в період шлюбу придбана трикімнатна квартира [ADDRESS]. В силу ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Виходячи із зазначених норм матеріального права позивачка має право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], що фактично не заперечував і сам відповідач. Відповідач змінив замок у вхідних дверях квартири, не допускає до неї позивачку, хоча позивачка зареєстрована в цій квартирі, а оскільки вказану квартиру придбано в період шлюбу між сторонами, вона є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки ж відповідач позбавив позивачку права користування житлом її необхідно вселити в зазначене домоволодіння в судовому порядку. Згідно з ч.2 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживан¬ня в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. У відповідності із ч.2 ст.18 цього Закону діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення ма¬ють право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані дбати про здоров'я дитини, її фізи¬чний, духовний та моральний розвиток. Відповідач порушив батьківські обов'язки, оскільки протиправне позбавлення права на житло негативно впливає на здоров'я неповнолітньої [PERSON], її фізич¬ний та моральний розвиток. Відсутність можливості навчатись в домашніх умовах і повно¬цінно проводити дозвілля обмежує духовний розвиток дочки, тому її також необхідно вселити до квартири [ADDRESS]. Оскільки відповідач згоден із запропонованим позивачкою порядком користування житловими кімнатами в квартирі [ADDRESS], слід виділивши в користування [PERSON] разом із малолітньою дочкою [PERSON] дві кімнати площею 17,3 та 12,6 кв.м, а [PERSON] виділити в користування кімнату площею 13,0 кв.м. Заявлена позивачкою вимога про стягнення моральної шкоди, що полягає у порушенні звичного ритму життя, повязана із втратою спокою в звязку з неправомірними діями відповідача, що змусило позивачку докладати додаткових зусиль для пошуку житла для себе та малолітньої дитини, яку позивачка оцінила в розмірі 500 грн. є достатньою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 450 грн. та в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., від оплати якого позивачка звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст.ст.9, 64,156 ЖК України, ст.ст.60, 70, 150 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved