Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із позовом в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 24 341 грн. 72 коп. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 17.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2007313402, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит зі строком користування до 17.12.2015 року. Банк виконав умови укладеного з відповідачем кредитного договору, проте, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24.11.2016 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 24 341,72 грн. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги до позичальника, що випливають із умов Кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву у якій просить суд провести розгляд справи у його відсутності, у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 17.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2007313402 на споживчі цілі у розмірі 22 600 грн. зі сплатою 0,01 % річних, строком користування коштами з 17.12.2013 року по 17.12.2015 року (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 7-9). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору обумовлено, що позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше «17» грудня 2015 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1.4.3. кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Для розрахунку використовується база виходячи з 365 днів у році. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24.11.2016 року виникла заборгованість у розмірі 24 341,72 грн., що складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 19 244,10 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 1,14 грн. та комісії у розмірі 5 096,48 грн. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк», як клієнтом, та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1 (а.с. 17-20). Відповідно до п. 1.1. договору факторингу, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно витягу з Акту приймання-передачі реєстру боржників від 22.12.2014 року до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2007313402 від 17.12.2013 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] на суму заборгованості 24 341,72 грн. (а.с. 21). ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» на адресу [PERSON] надсилало повідомлення від 05 січня 2015 року з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яка відповідачем виконана не була (а.с. 15). Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 600 грн. (а.с. 3, 4).

Outcome: approved