Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №25/V01-10-2007 від 09 жовтня 2007 року в сумі 239276,13 грн., яка складається з наступного: 174599,09 грн. - заборгованість по кредитному договору, 2410,90 грн. - 3% річних, 18267,17 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, 43998,97 грн. - пеня та судові витрати в розмірі 2392,76 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 09 жовтня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25/V01-10-2007, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 35000 доларів США, строком з 09 жовтня 2007 року по 09 жовтня 2012 року, з сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 15% річних. Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що у забезпечення виконання зобов'язання банком прийнята застава - автобус «Богдан» згідно договору застави від 09 жовтня 2007 року. 10.12.2010 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» і [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №25/V01-10-2007 від 09 жовтня 2007 року. Даною додатковою угодою змінені умови кредитування згідно кредитного договору №25/V01-10-2007 від 09.10.2007 року, зокрема встановлено термін повного повернення кредиту позичальником банку 15 грудня 2010 року. 27 грудня 2013 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права грошової вимоги №3-233, згідно якого право грошової вимоги за кредитним договором укладеним між ВАТ Банк «Біг Енергія» та [PERSON] перейшло до ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту та відсотків за його користування позичальник виплачує банку пеню в такому розмірі: при несвоєчасному погашенні основного боргу по кредиту - 0,15 відсотків від суми простроченого кредиту за кожен день прострочки; при несвоєчасному погашенні відсотків - 0,5 відсотків від суми прострочених відсотків за кожний день прострочки. В порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином свої зобов'язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 239276,13 грн., яка складається з наступного: 174599,09 грн. - заборгованість по кредитному договору, 2410,90 грн. - 3% річних, 18267,17 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, 43998,97 грн. - пеня. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомлений, не з'явився. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляду справи без участі представника позивача. У даному клопотанні представник позивача також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, не з'явився, однак уповноважив на представництво своїх інтересів представника [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та вказав, що дійсно 09 жовтня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25/V01-10-2007, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 35000 доларів США, строком з 09 жовтня 2007 року по 09 жовтня 2012 року, з сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних. 10.12.2010 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» і [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №25/V01-10-2007 від 09 жовтня 2007 року. Даною додатковою угодою встановлено термін повного повернення кредиту позичальником банку 15 грудня 2010 року. 27 грудня 2013 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права грошової вимоги №3-233, згідно якого право грошової вимоги за кредитним договором укладеним між ВАТ Банк «Біг Енергія» та [PERSON] перейшло до ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Зазначає, що дійсно у [PERSON] є заборгованість перед ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія», однак позивач пропустив строк позовної давності, тому просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25/V01-10-2007, згідно якого банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 35000 доларів США, строком з 09 жовтня 2007 року по 09 жовтня 2012 року, з платою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних. 10 грудня 2010 року між Відкритим Акціонерним Товариством Банк «БІГ Енергія» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №25/V01-10-2007 від 09 жовтня 2007 року. Пунктом 1 додаткової угоди №2 до кредитного договору №25/V01-10-2007 від 09 жовтня 2007 року встановлено, що сторони досягли згоди змінити умови кредитування згідно кредитного договору №25/V01-10-2007 від 09.10.2007 року (далі - договір), а саме: встановити термін повного повернення кредиту позичальником банку 15 грудня 2010 року. Пунктами 2 та 3 вказаної додаткової угоди встановлено, що всі інші умови договору залишаються без змін і що ця додаткова угода є невід'ємною частиною вищенаведеного договору і вступає в силу з моменту її підписання. 27 грудня 2013 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №3-233, згідно якого, право грошової вимоги за кредитним договором №25/V01-10-2007 від 09.10.2007 року укладеним між ВАТ Банк «Біг Енергія» та [PERSON] перейшло до ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В письмових поясненнях представника позивача [PERSON] зазначається, що [PERSON] 26.03.2014 року визнав наявність заборгованості та пообіцяв її погасити, однак на підтвердження зазначеного до суду не було подано жодного доказу. Частиною 1 ст.267 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони реалізувати своє право на судовий захист. Початок перебігу позовної давності пов'язується із закінченням строку дії договору. Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2010 року строк дії кредитного договору закінчився. Статтею 257 ЦК України вказано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Частинами 4,5 ст.267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, суд приходить до висновку, що ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» пропустило строк позовної давності для звернення до суду із позовом до [PERSON] і цей строк поновленню не підлягає, так як цей строк позивачем пропущено із причин, які не є поважними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed