overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2016 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 01 серпня 2017 року звернулася до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну вимогу підтримала, просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. На обґрунтування підстав для припинення шлюбу позивач назвала тривале фактичне припинення подружніх стосунків (з 19 грудня 2016 року) через матеріальну незабезпеченість і погане ставлення до неї і дитини з боку відповідача та обставину, що уже 2-3 місяці вона проживає з іншим чоловіком, з яким планує створити сім'ю. Відповідач у справі [PERSON] заявлений до нього позов визнав не заперечив проти розірвання шлюбу. Ствердив, що дійсно він не міг приділити належної уваги дружині і дитині, а тому через це виникали сварки, потім дружина почала дорікати йому тим, що він не може належним чином забезпечити сім'ю матеріально. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4) слідує, що сторони з 05 лютого 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти припинення шлюбу. Зокрема, судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з 19 грудня 2016 року, впродовж останніх 2-3 місяців позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві та суді просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1995 року. Від шлюбу в них народилося двоє дітей , дочка [PERSON] ,[INFO] та дочка [PERSON] ,[INFO] . Позивачка просить розірвати шлюб покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що вони різні за характером люди.. Через несумісність характерів життя з відповідачем стала складним та напруженим. Тривалий час не проживають разом . Досягнути примирення не бажає. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей . Майнового спору у сторін не має. Покликаючись на наведені обставини, та обставини зазначені в позовній заяві просить задовольнити її вимоги , розірвати шлюб . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому порядку . Від нього не надійшло клопотання щоб не розглядати позовну заяву у його відсутність . Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин , а тому справу можливо розглянути на підставі наявних матеріалів . Заслухавши пояснення позивача , перевіривши інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1995 року , який був зареєстрований у Володимир - Волинському міському відділі РАГС, Волинської області,актовий запис за № 194 . Від шлюбу в них народилося двоє дітей , дочка [PERSON] ,[INFO] та дочка [PERSON] ,[INFO] Тривалий час сторони спільним подружнім життям не проживають . Майнового спору між сторонами немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також моральним засадам суспільства. Дана обставина має істотне значення по справі. При розірванні шлюбу суд бере до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, наявність у сторін неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно ст.109 ч.3 ,ч.1 ст.110 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено , що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права . Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Сторони досягти примирення не бажають . Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Заява позивача про розірвання шлюбу відповідає волі сторін . Після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1995 року і мають трьох спільних дітей, в тому числі малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну вимогу підтримала, просила розірвати шлюб без надання строку на примирення. Заявила, що її рішення є виваженими і обдуманим, тривалий час вона самостійно несе тягар фінансового забезпечення своєї сімї, фактично ніколи не існувало спільних з відповідачем бюджету чи господарства, а тому вона бажає звільнитися від шлюбу з відповідачем. Відповідач, в судове засідання не зявився вдруге. Судові повістки, що були направлені на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, отримувала дружина - позивач у справі (а.с. 16, 17). Зі слів позивача, відповідач поінформований про судові засідання з приводу розірвання шлюбу, однак в даний час перебуває за кордоном, а тому не може зявитися до суду. З врахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. На підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача з винесенням заочного рішення. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони із 05 серпня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що вони мають трьох спільних дітей, в тому числі малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, ствердила про категоричність свого рішення і заперечила можливість примирення. За таких обставин суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для позивача, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище Олійник змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У позовній заяві та судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2000 року. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності та що в 2007 року вони розійшлися і з того часу не підтримують сімейних відносин, чому їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, з 2007 року вони проживають окремо і не підтримують жодних стосунків, вона втратила до відповідача хороші почуття і близько року живе з іншим чоловіком, з яким фактично створила нову сімю. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, з 2007 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносини, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а позивачка фактично створила нову сімю з другим чоловіком, а тому такий шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 10, 60, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2005 року. Від шлюбу мають малолтню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося , вони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, не мають спільного бюджету протягом п»яти років. Сім»я їх остаточно розпалася, а тому існує тільки формально. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дочки. Посила розірвати її шлюб із відповідачем. У судовому засіданні позивачка відсутня, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, просила шлюб розірвати з зазначених у позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання не з»явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, повідомив суду, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з зазначених у позовній заяві підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони протягом останніх п»яти років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Судом також встановлено, що сторони у справі не мають претензій один до одного щодо розподілу їх спільного майна, матеріального забезпечення дочки. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року і мають двох спільних малолітніх дітей. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 24 травня 2018 року звернулася до суду. Ухвалою від 24 травня 2018 року (а.с. 10) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Позивач підтримала позовну вимогу і суду пояснила: Приблизно чотири роки тому її стосунки з чоловіком почали погіршуватися, вони перестали розуміти один одного, між ними часто виникали непорозуміння і сварки. Уже двічі раніше вони зверталися з позовами про розірвання шлюбу, але приставали на вмовляння батьків і відмовлялися від вимоги про розірвання шлюбу. Однак, стосунки між ними як між чоловіком і дружиною зіпсовані остаточно і їх спільне проживання шкодить розвитку дітей, які все це бачать. Вона не бачить свого майбутнього з відповідачем. Відповідач визнав позовні вимоги, ствердив про фактичне припинення подружніх стосунків, про відсутність взаєморозуміння. Враховуючи такі обставини, а також, що визнання відповідачем позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд ухвалив за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) слідує, що сторони з 05 серпня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7) стверджується, що вони мають спільних малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що подружні стосунки між ними припинено, а відповідач ствердив про цю обставину. Враховуючи підставу для припинення шлюбу, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1995 року, від шлюбу мають одну повнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та відповідачем, проте перебуває на утриманні позивачки. У зв`язку з тим, що нормальні та належні подружні стосунки у них з відповідачем не склалися, через різні погляди на життя, між ними відсутні взаєморозуміння і взаємоповага, взаєморозуміння та сімейних стосунків між ними немає, за таких обставин збереження сім`ї стало неможливим, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 1000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення сином 23-х років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позов в частині розірвання шлюбу підтримує, просить шлюб розірвати, так як примирення між ними не відбулося. Вимогу про стягнення аліментів просить не розглядати, так як спору між нею і чоловіком з цього приводу немає. Проти розгляду справи у відсутності відповідача і винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов про розірвання шлюбу визнає і просить його задоволити, оскільки примирення між ними не відбулося. В разі неявки позивачки не заперечує проти винесення рішення у її відсутність. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1995 року. Від шлюбу мають повнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Нормальні подружні стосунки у сторін не склалися через різні погляди на життя, хоч проживають разом, тривалий час вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, їх шлюб носить формальний характер. Судом вживались заходи до примирення подружжя, але за наданий судом строк на примирення, таке між сторонами не відбулось. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім`я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір, який був сплачений нею при подачі позову до суду, як це передбачено ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2001 року і від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, а тому подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та зазначила, що хоча вони з відповідачем проживають в одній квартирі, проте між ними немає взаєморозуміння, виникали сварки, вони не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарста та що вона втратили до відповідача хороші почуття, переконана, що їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечив та зазначив, що подружнє життя з позивачкою не склалося, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, хоча вони проживають в одній квартирі, проте не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, переконаний, що їх шлюб розпався остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, вони не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні сторін залишаються неповнолітні діти. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2006 року. Позивачка звернувлася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання малолітніх дітей. Від спільного подружнього життя у сторін є діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що протягом останніх року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач зловживає алкоголем, що унеможливлює проживання сторін однією сім'єю. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved