Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - ТОВ ВКФ «МЕРИДІАН» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтовано тим, що 13.11.2007 року між АКБ «Європейський» та ТОВ ВКФ «МЕРИДІАН» було укладено кредитний договір №К/04/0301-Ю07 (однак внаслідок технічної помилки має місце також іменування цього договору за № К/04/0304-Ю07), відповідно до якого ТОВ ВКФ «МЕРИДІАН» отримало від Банку кредит у розмірі 450000 доларів США. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 28.05.2015 року має заборгованість перед Банком у розмірі 41534,35 доларів США. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 28.11.2007 року між АКБ «Європейський» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого під обтяження підпадає квартира [ADDRESS] . 25.03.2009 року між АКБ «Європейський» та ВАТ «КБ «Володимирський» був укладений договір про відступлення прав вимоги (купівлі-продажу боргових зобов`язань) за кредитними договорами, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ВАТ «КБ «Володимирський». 30.08.2011 року між ПАТ «КБ «Володимирський» та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким поручитель бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях ТОВ ВКФ «Меридіан», які виникають з умов кредитного договору № К/04/0304-Ю07 (кредитна лінія, що не поновлюється, з графіком погашення заборгованості) від 13.11.2007 року з усіма змінами та доповненнями, у повному обсязі цих зобов`язань, що складається з кредиту у сумі 450000 доларів США, процентів за користування кредитом, можливих комісій, штрафів, пені. 30.08.2011 року [PERSON] здійснив оплату залишку заборгованості за кредитом та відповідно до п. 2.3. вказаного договору поруки набув всіх прав кредитора за основним зобов`язанням в межах фактично сплаченої суми. 23.03.2012 року між [PERSON] та ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» був укладений договір № 22/23/03, відповідно до п. 1.1. якого попередній кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги на загальну суму 450000 доларів США за кредитним договором № К/04/0304-Ю07 від 13.11.2007 року з усіма змінами та доповненнями, укладеного між АКБ «Європейський» та ТОВ ВКФ «Меридіан». Таким чином, наразі кредитором у кредитному зобов`язанні є ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ». На підставі викладеного, у зв`язку з непогашенням ТОВ ВКФ «МЕРИДІАН» заборгованості за кредитним зобов`язанням, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 874214 грн. 99 коп., шляхом надання позивачу права продажу предмета іпотеки. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використав. До суду подав заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у його задоволенні. Третя особа також в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 13.11.2007 року між АКБ «Європейський» та ТОВ ВКФ «Меридіан» був укладений кредитний договір № К/04/0304-Ю07, відповідно до якого ТОВ ВКФ «Меридіан» отримало кредитні кошти у розмірі 450000 доларів США, а період користування кредитною лінією визначений з 13 листопада 2007 року по 12 листопада 2010 року. (т.1. а.с. 6-15) З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 28.11.2007 року між АКБ «Європейський» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого під обтяження підпадає квартира [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 26-27) Як зазначає позивач у поданому позові 25.03.2009 року між АКБ «Європейський» та ВАТ «КБ «Володимирський» був укладений договір про відступлення прав вимоги (купівлі-продажу боргових зобов`язань) за кредитними договорами, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ВАТ «КБ «Володимирський». 30.08.2011 року між ПАТ «КБ «Володимирський» та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким поручитель бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях ТОВ ВКФ «Меридіан», які виникають з умов кредитного договору № К/04/0304-Ю07 (кредитна лінія, що не поновлюється, з графіком погашення заборгованості) від 13.11.2007 року з усіма змінами та доповненнями, у повному обсязі цих зобов`язань, що складається з кредиту у сумі 450000 доларів США, процентів за користування кредитом, можливих комісій, штрафів, пені. 30.08.2011 року [PERSON] здійснив оплату залишку заборгованості за кредитом та відповідно до п. 2.3. вказаного договору поруки набув всіх прав кредитора за основним зобов`язанням в межах фактично сплаченої суми. 23.03.2012 року між [PERSON] та ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» був укладений договір № 22/23/03, відповідно до п. 1.1. якого попередній кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги на загальну суму 450000 доларів США за кредитним договором № К/04/0304-Ю07 від 13.11.2007 року з усіма змінами та доповненнями, укладеного між АКБ «Європейський» та ТОВ ВКФ «Меридіан». А відтак, як зазначає позивач, ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» наразі є кредитором за кредитним договором та договором іпотеки. В матеріалах справи наявне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року відповідно до якого: позов [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «Комерційний банк «Володимирський», ТОВ «Азовдевелопмент», ТОВ ВКФ «Меридіан», АКБ «Європейський», ТОВ «Інвест Кредит Капітал» про визнання недійсними договорів задоволено; визнано удаваним договір поруки від 30 серпня 2011 року, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» та [PERSON] ; визнано, що між ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» та [PERSON] 30 серпня 2011 року фактично був укладений договір факторингу.; визнано недійсним договір факторингу від 30 серпня 2011 року, що був фактично укладений між ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» та [PERSON] ; визнано недійсним договір про заміну нового іпотекодержателя на наступного, що був укладеним між ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» та [PERSON] 06 вересня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7303.; визнано недійсним договір № 22/23/03 від 22 березня 2012 року про заміну сторони у зобов`язанні, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» та [PERSON] ; визнано недійсним договір від 30 березня 2012 року про заміну наступного іпотекодержателя на нового іпотекодержателя, укладений між [PERSON] та ТОВ «Азовдевелопмент», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 941. (т.1 а.с. 232-236) Рішення суду набрало законної сили. Відтак, в судовому порядку визнано недійсною правову підставу переходу прав вимоги за кредитним та іпотечним зобов`язанням до позивача - ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ». Спірні правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно зі ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено окремі види застави, зокрема, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позов про звернення стягнення на предмет іпотеки може бути подано до суду виключно іпотеко держателем. Зважаючи на те, що в судовому порядку до визнано недійсними ряд договорів, на підставі яких до ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» перейшло право вимоги за іпотечним зобов`язанням, суд вбачає позов ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» про звернення стягнення на предмет іпотеки, таким, що подано не уповноваженою на те особою, а відтак таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed