Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Сторони одружені з 04.08.2012р., шлюб зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 275. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, вказавши в заяві, що з грудня 2013р. вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у розмірі 1/4 частини, у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, і потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про що мається розписка. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності зі ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі в частині від доходу чи в твердій грошовій сумі. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак з пояснень позивачки видно, що сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач у добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина сторін [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, який працює, відсутність у нього інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст.182 СК України. Крім того, судом встановлено, що у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її. На підставі ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON] 3-х років. Стягнення коштів на утримання позивачки почати робити з моменту подачі позову в суд з 10.02.2014р. і до 28.02.2016р., або до зміни матеріального стану сторін. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial