Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Сутність заявлених вимог до суду 15 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що з 30 серпня 2002 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] У шлюбі позивачкою від відповідача народжено п'ятеро дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які на даний час перебувають на неповному державному утриманні під час навчання в інтернаті, а спільна з відповідачем дочка повністю утримується позивачкою та разом з нею проживає. Шлюбне життя між сторонами не склалося, через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя, внаслідок чого почали виникати сварки. Відповідач часто застосовує фізичне насильство до неї та дітей, постійно зловживає спиртними напоями та палить, тому завдає ушкоджень їх психічному здоров'ю, неодноразово виганяв їх з будинку, а тому позивачка уважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Щодо стягнення аліментів з відповідача зазначала про те, що [PERSON] добровільно, щомісячно допомогу на утримання їх спільних дітей не надає, потреби дітей щороку зростають, тому просила суд стягувати з відповідача щомісячно на її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 950 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позиція позивача, відповідача по даній справі У судове засідання 15 березня 2019 року [PERSON] не з'явилася, 06 березня 2019 року подала заяву про підтримання позову в повному обсязі. Письмово, надавши згоду на заочний розгляд справи, підтвердила ті обставини, що відповідач є особою працездатного віку, інвалідності не має, інших дітей, народжених від нього, він не утримує, працевлаштований неофіційно в м.Миргороді, отримує неофіційний щомісячний дохід. Відповідач у судове засіданні 15 березня 2019 року повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, відгук на позов не подавав. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 05 лютого 2019 року о 13 год. 30 хв. 20 лютого 2019 року закрито підготовче провадження в даній справі, визначено дату судового засідання по розгляду по суті поданого позову на 06 березня 2019 року з викликом сторін. Через неявку сторін 06 березня 2019 року судового засідання відкладено до 15 березня 2018 року. Установлені судом обставини справи 30 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі від відповідача позивачка народила дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою [ADDRESS], однак за вказаною адресою фактично не проживають (а.с.17-18). Шлюбне життя сторін не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням між сторонами непорозумінь та суперечок, а тому сторони припинили проживати разом однією сім'єю більше року тому. Позивачка є непрацевлаштованою, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має, проживає в с.Московське Липоводолинського району Сумської області, зареєстрована в с.Калінінське Липоводолинського району Сумської області, [PERSON] несе витрати на придбання для дітей необхідного одягу, взуття, канцелярських товарів та ліків (а.с.41-47). Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, за віком є працездатною особою, на обліку в Липоводолинській районній філії Сумського обласного центру зайнятості, як шукач роботи (безробітній) не перебуває, інвалідності не має, на диспансерних обліках в Липоводолинській ЦРЛ не перебуває, зареєстрований в [ADDRESS], фактично проживає в [ADDRESS], інших дітей, як його утриманців, не має, неофіційно працевлаштований (а.с.26, 38-39). Неповнолітні діти: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з 09 січня 2018 року перебувають на неповному державному утриманні у Розбишівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат Полтавської обласної ради, проходять навчання за спеціальною програмою (позивачка по справі забезпечує їх одягом, взуттям та харчуванням, під час осінніх, зимових, весняних та літніх канікул діти перебувають з позивачем (у неї вдома), а дочка [PERSON], [INFO], навчається у 2-му класі Московського навчально-виховного комплексу Липоводолинської районної ради Сумської області, проживає разом з матір'ю та перебуває на її повному утриманні (а.с.20-22). Із довідки Розбишівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Полтавської обласної ради вбачається, що позивачка за час перебування дітей в закладі постійно турбується за їх життя та здоров'я, бере участь у їх вихованні. На період канікул забирає дітей додому, діти забезпечені одягом, взуттям та канцелярськими товарами, батько участі у вихованні дітей не бере, матеріально дітей не забезпечує (а.с.48). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі: а) по вимозі про розірвання шлюбу: Згідно з нормами ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя й рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. б) по вимозі про стягнення аліментів: Статтею 180 СК України визначений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів на дітей суд ураховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення. 17 травня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду по суті заявлених вимог: а) по вимозі про розірвання шлюбу: З огляду на небажання позивача вживати заходів на примирення та, ураховуючи втрату з її сторони поваги та взаєморозуміння до відповідача, тривале припинення сторонами спільного проживання однією сім'єю, суд уважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, збереження сім'ї за таких обставин є неможливим, а тому шлюб укладений між сторонами, належить розірвати. На думку суду, розірвання шлюбу між сторонами у даній справі є втручанням держави у сімейне життя сторін, проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для них нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав обох сторін на припинення сварок, можливу побудову інших сімей та укладення інших шлюбів через припинення раніше зареєстрованого шлюбу і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між вищевказаними інтересами сторін (така правова позиція суду випливає зі змісту ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). б) по вимозі про стягнення аліментів: Приймаючи до уваги майнове становище сторін та їх обопільний обов'язок утримувати їх спільних дітей до їх повноліття, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дітей, ураховуючи наявність дійсних витрат позивача на утримання чотирьох синів в період їх навчання в будинку-інтернаті та повного утримання спільної дочки сторін, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання п'ятьох неповнолітніх дітей в межах заявлених позовних вимог, оскільки факт добровільного і позасудового надання відповідачем достатньої матеріальної допомоги на утримання [PERSON] п'ятьох дітей, народжених від нього, суду не надано. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя [PERSON], проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дітей і відповідає нагальній потребі дітей на забезпечення їх належного утримання батьками. Також на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дітей на належне утримання для їх повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останніх, оскільки відповідач є неофіційно працевлаштованим, постійно отримує неофіційну заробітну плату, тобто він є здатним сплачувати аліменти одночасно на п'ятьох дітей, які в силу свого віку та рівня розвитку не здатні самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змістом ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Позивач при зверненні до суду із вимогою немайнового характеру про розірвання шлюбу сплатила 768 грн. 40 коп. судового збору, які згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на її користь у зв'язку із повним задоволенням позову в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved