Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №1 по вул. Червоноармійській в с. Миколаївка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Право власності на дане майно належить позивачці на підставі Договору дарування від 26.09.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за №95 і посвідченого секретарем виконкому Миколаївської сільської ради народних депутатів [PERSON] та згідно якого [PERSON] подарував, належний йому на праві власності, житловий будинок розташований за вищевказаною адресою, [PERSON]. Зокрема, право власності дарувальника на зазначене майно підтверджується відповідною довідкою, виданої Орджонікідзевською сільрадою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у якій зазначається про те, що спірне домоволодіння було зареєстроване в господарчій книзі за №787, про що було зазначено і в самому договорі дарування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на даний час [PERSON] звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області з приводу державної реєстрації прав та їх обтяжень на житловий будинок №1 по вул.Червоноармійській в с. Миколаївка, Дніпропетровського району, Дніпроптеровської області. Проте, рішенням державного реєстратора від 28.07.2015 року за №23221034 їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на дане домоволодіння з тих підстав, що у договорі дарування від 26.09.1990 року, виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради, загальну площу житлового будинку вказано у розмірі 28 кв.м, однак згідно технічного паспорту на будинок така площа становить 73,3 кв.м, про що також зазначено у відповідній довідці виданої КП Дніпропетровського району «БТІ» від 15.06.2015 року, що унеможливлює проведення державної реєстрації майна. Окрім вказаних недолік, в зазначеному договорі дарування допущена описка у відомостях по батькові обдарованої, а саме замість «Віталіївни», помилково зазначено «[PERSON].», що також перешкоджає позивачці реалізувати її право власності на домоволодіння. Так, Постановою №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 393 Цивільного Кодексу України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що відповідає ст.328 ЦК України. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки визнавши за нею право власності на житловий будинок №1 по вул. Червоноармійській в с. Миколаївка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Outcome: approved