Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей -Колект» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості по договору про надання споживчого кредиту. Просило суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача 28922, 63 (двадцять вісім тисяч дев'яносто двадцять два) дол.. США 63 цента в гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що 11.06.2012р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей - Колект» укладено договір факторингу №4 та Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно якого фактор набув право грошової вимоги до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по договору про надання споживчого кредиту № 110374025000 від 21.07.2008 р. Представник відповідача проти позову заперечувала вказуючи на те, що договір відступлення права вимоги був укладений з порушенням п.2 ст.517 ЦК України, згідно якого боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. В договорі факторингу від 11.06.2012р. №4 не вказано, що АКІБ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON], а є посилання на додаток №1 до договору, по яким договорам іпотеки відступлено право вимоги боргу, якого в справі немає, а є тільки виписка з додатку №1, яка підписана в односторонньому порядку директором ТОВ «Кей-Колект» і тому ця виписка є неналежним доказом відповідно до ст.58 ЦПК України. Позивач не надав до суду повідомлення від ПАТ «Украсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» про відступлення права вимоги, та докази відправки такого повідомлення. Тому оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були належним чином письмово повідомлені про заміну кредитора, і тому вони мають право не виконувати свій обов'язок новому кредиторові по погашенню кредитної заборгованості. Представник Відповідача вказала, що в матеріалах справи дійсно є кредитний договір № 110374025000 від 21.07.2008 р. за яким ПАТ «Украсиббанк» зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти у розмірі 24000,00 (Двадцять чотири тисячі) доларів США 00 центів, що дорівнювало еквіваленту 116160,00 (сто шістнадцять тисяч сто шістдесят грн.. 00 коп.) гривень за курсом НБУ на день укладання Договору на строк користування до 21 липня 2015 року., але у п. 1.1. цього договору вказано, що сторони домовилися, що Банк надає Позичальнику кредит у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлюється у розмірі суми кредиту. Проте в матеріалах справи відсутні допустимі докази виконання ПАТ «УкрСиббанк» своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором. В матеріалах справи відсутні бухгалтерські касові документи (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек чи інше) у відповідності з розділом ІІІ інструкції «Про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 05.09.2003 року, чинний на час виникнення спірних правовідносин. Надану позивачем довідку про заборгованість не можливо розглядати як доказ, оскільки зазначена довідка не яким чином не підтверджує видачу [PERSON] грошових коштів. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. 21 липня 2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 11374025000, згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 24000 доларів США строком до 21 липня 2015року та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 15% річних. 11.06.2012р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей - Колект» укладено договір факторингу №4 та Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки. За змістом частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п.1.1 Договору факторингу №4 від 11.06.2012р. за цим Договором ПАТ «УкрСиббанк» (надалі клієнт) зобов'язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект» (надалі Фактор), а Фактор - прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.1.4 одночасно з відступленням права вимоги до Фактора переходять усі права Клієнта за усіма Договорами Забезпечення. П. 3.2. договору факторингу № 4 від 11.06.2012 р. встановлено, що відступлення права вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання - передачі прав вимоги за формою згідно з додатком 2 до цього договору. Акт приймання - передачі прав вимоги складається сторонами виключно після одержання клієнтом суми фінансування. Позивачем не надано акта приймання - передачі прав вимоги за формою згідно з додатком 2 до цього договору, що ставить під сумнів виконання сторонами договору факторингу № 4 від 11.06.2012 р. та не може бути належним та допустимим доказом, в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, права звернення ТОВ «Кей -Колект»до суду. Згідно з Постановою Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення в цивільній справі»правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК кожна особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свобод чи інтересів. Наявність процесуальної заінтересованості, як передумова порушення позовної справи у суді, є у сторони в тому випадку, якщо вона є стороною у спірному матеріальному правовідношенні і вважає, що її суб'єктивне право порушено, не визнане чи оспорюється. Крім того, за змістом пункту 1.1. договору фактор зобов'язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт - відступити факторові свої права грошової вимоги. Про відплатний характер договору свідчать також умови пунктів 1.3, 2.2 договору. Отже, товариство з обмеженою відповідальністю «Кей -Колект»та публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» уклали консенсуальний договір, предметом якого є фінансування одного учасника іншим у рахунок передання грошової вимоги до третьої особи. У даному випадку відплатність договору має вирішальне значення як ознака визначення виду договірного правовідношення, який відповідає договірній конструкції договору факторингу. Згідно ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч.2 боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Позивачем не надано доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні і доказів того, що в нього є право на звернення до суду з позовною заявою до відповідачів, що виключає законність позовних вимог. Виходячи із загальних положень Цивільного кодексу України факторинг у даних правовідносинах має характер уступки права вимоги, де одна сторона (фактор, новий кредитор) передав або зобов'язується передати іншій стороні (клієнту) грошові кошти в рахунок грошової вимоги клієнта (первісного кредитора) до третіх осіб (боржників), яка випливає із кредитних договорів, а клієнт відступає або зобов'язується відступити фактору цю грошову вимогу переходу цих прав. Умови договору про надання споживчого кредиту № 11374025000 від 21 липня 2008 р. передбачали надання кредиту під забезпечення передачі в заставу рухомого майна. (п.1.1. розділу 1 Договору). Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Даній нормі права кореспондують також і умови договору факторингу №4 від 11.06.2012 р. , зокрема, п. 3.5. встановлено, що клієнт зобов'язується за власний рахунок повідомити кожного боржника і гаранта про відступлення прав вимог за формою згідно з додатком 3 до договору протягом 30 робочих днів з дати відступлення. Станом на час розгляду справи судом позивачем не надано доказів про одержання Відповідачами повідомлення про відступлення прав вимог за формою згідно до договору факторингу №4 від 11.06.2012 р. Позивачем не надано суду доказів виконання п. 3.5. договору факторингу №1 від 11.12.2011 р.. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки та порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проте відповідно до наданих позивачем доказів, які знаходяться в матеріалах справи, позивачем не доведено ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимоги, що АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, щодо надання Позичальнику [PERSON] кредитних коштів в розмірі 24000 доларів США, та що ТОВ «Кей-Колект» має право вимоги до відповідачів. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність ТОВ «Кей-Колект» позовних вимог, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed