Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 1991 року, від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем по справі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сім'я розпалася, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, любов та повага між ними відсутні. Спору про розподіл сумісного майна не має. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також в своїй заяві зазначив, що шлюбні відносини припинені, син після розірвання шлюбу буде мешкати разом з відповідачем по справі, а він надаватиме матеріальну допомогу на його утримання в добровільному порядку, спору про розподіл сумісного майна не має. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також в своїй заяві зазначила, що дійсно сім'я розпалася. Син після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею, а позивач надаватиме матеріальну допомогу на його утримання в добровільному порядку, спір щодо розподілу сумісного майна відсутній. Крім цього просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 грудня 1991 року в виконавчому комітеті Яковлівської сільської ради Лозівського району Харківської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 24 вересня 2014 року. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим Яковлівською сільською радою Лозівського району Харківської області 23.07.2003 року. В теперішній час любов та повага між сторонами відсутні. Останнім часом постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Син після розірвання шлюбу буде мешкати разом з відповідачем по справі, а позивач надаватиме матеріальну допомогу на його утримання в добровільному порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання відповідача, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved