Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

ТОВ «Сакська водна компанія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг з водопостачання в сумі 5.863грн.08коп. та судових витрат у справі. Позов мотивований тим, що ТОВ надає дані комунальні послуги відповідачці на підставі договору. В квітні 2011р. було виявлено, що водяний лічильник, яким користується відповідачка, занижує кількість спожитої питної води. У зв'язку з цим їй було запропоновано здійснювати оплату за спожиту воду згідно показників контрольного лічильника або встановити новий прилад обліку води на межі балансової належності за межами земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, на що відповідачка відповіла відмовою. У зв'язку з цим була розрахована заборгованість за період з 01.04.2011р. по 31.08.2013р. згідно встановлених тарифів і норм споживання води, визначених ДНіП 2.04.01-85*, яка склала зазначену грошову суму. У судовому засіданні представники позивача, а.с.20, підтримали позовні вимоги, які просили задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. У судовому засіданні представник відповідачки, а.с.21, проти позову заперечував з підстав необґрунтованості нарахування суми заборгованості за спожиту воду за нормами споживання, а не за даними водного лічильника, а також застосування для цього розрахунку норм споживання води, встановлених ДНіП 2.04.01-85*, затверджених Держкомітетом СРСР у справах будівництва, тому, що норми споживання води передбачені Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженою наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.09.2005р. №148. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. - споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.06г. №45, - власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.162 ЖК України - плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.32 Закону України від 10.01.2002р. «Про питну воду та питне водопостачання» - за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Згідно п.3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, - розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору. З пояснень сторін в судовому засіданні 28.02.2014р. і матеріалів справи судом встановлено, що відповідачка є споживачем послуг з питного водопостачання згідно договору, а.с.6, і особового рахунку, а.с.5, які ТОВ «Сакська водна компанія» поставляє до приватного жилого будинку, що належить відповідачці на праві приватної власності. З 01.04.2011р. відповідачка не оплачує надані їй послуги, у зв'язку з чим, за нею утворилася заборгованість в сумі 5.863грн.08коп. станом на 31.08.2014р., а.с.5. Перевіряючи обґрунтованість і правомірність даного розрахунку заборгованості, суд дійшов наступного. Згідно п.3.1 зазначених вище Правил - розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Але частиною 3 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005р. №630, передбачено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Так з пояснень представника позивача і матеріалів справи судом встановлено, що в квітні 2011р. представником ТОВ «Сакська водна компанія» було виявлено, що водяний лічильник, який знаходиться у користуванні відповідачки і розміщений на території її садиби, занижує кількість спожитої питної води. У зв'язку з цим 25.04.2011р. ТОВ «Сакська водна компанія» встановило контрольний засіб обліку води, а.с.10,56, який використовувався до 12.09.2011р., а.с.45, і показав, що водяний лічильник, яким користується відповідачка, занижує кількість спожитої питної води більш ніж в п'ять разів, а.с.10,11,56. У зв'язку з цим суд визнає обґрунтованими дії ТОВ «Сакська водна компанія» щодо встановлення контрольного засобу обліку тому, що згідно п.5.25 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, - для контролю витрат води у споживачів, які не мають засобів обліку, а також для перевірки показів встановлених засобів обліку виробник має право встановлювати на вводах контрольні засоби обліку. * У судовому засіданні 11.03.2014р. представник відповідачки пояснив, що в серпні 2011р. вийшов з ладу засіб обліку води, встановлений на території домоволодіння відповідачки. З пояснень представників сторін і матеріалів справи судом встановлено, що 10.10.2011р. даний засіб обліку був замінений на новий, а.с.29. Але цей лічильник не був опломбований ТОВ «Сакська водна компанія», а.с.3-33,57-59. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що відповідачка не мала набула права використовувати цей новий прилад обліку води тому, що згідно п.5.23 зазначених Правил - розрахунки за використану воду згідно з показами засобів обліку здійснюються з моменту опломбування їх з'єднувальних частин до вузла обліку представником виробника. * З пояснень представників сторін і матеріалів справи судом встановлено, що причиною відмови ТОВ «Сакська водна компанія» задовольнити заяви відповідачки про опломбування нового приладу обліку води, а.с.30-33, була відмова самої відповідачки виконати приписи позивача про встановлення цього приладу за межею земельної ділянки її садиби, а.с.55-59. Суд визнає обґрунтованими і правомірними зазначені дії позивача з наступних підстав: -згідно п.5.2 зазначених Правил - вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу; -обгрунтованість та правомірність цих вимог була підтверджена постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2013р. у справі №115/3857/13-а, а.с.46, і рішенням Сакського міськрайсуду АРК. від 18.12.2013р. у справі №115/6737/2013, а.с.53. Крім того, обґрунтованість зазначеного розрахунку заборгованості, а.с.5, підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює економістом ТОВ «Сакська водна компанія». В свою чергу представник відповідачки відмовився в цьому судовому засіданні від призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи на предмет перевірки обґрунтованості цього розрахунку. На підставі зазначеного вище суд визнає обґрунтованими і правомірними дії ТОВ «Сакська водна компанія» щодо нарахування плати за наданих послуг з водопостачання за нормами споживання. * В своїх запереченнях на позов представник відповідачки зазначив, що позивач не мав права застосовувати для розрахунку заборгованості ДНіП 2.04.01-85*, затверджених Держкомітетом СРСР у справах будівництва, тому, що норми споживання води передбачені Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженою наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.09.2005р. №148. Суд оцінює ці доводи критично і не приймає до уваги з наступних підстав. Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. - до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить затвердження норм споживання житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням. З пояснень представника позивача і матеріалів справи судом встановлено, що своїми рішенням за період з 2011р. «Про затвердження тарифів на послуги з водопостачання для споживачів Оріхівської сільради Сакського р-ну АРК.» Оріхівська сільрада Сакського р-ну АРК. встановила за необхідне застосовувати під час розрахунків використання норм водопостачання, встановлених Державними нормами і правилами «Внутрішній водопровід і каналізація будівель», затверджених Держкомітетом СРСР у справах будівництва, а.с.70-73, 78. Постановою Верховної Ради Української РСР від 04.07.1991р. №1292 затверджений Перелік законів СРСР і Української РСР, указів Президента СРСР та постанов Уряду СРСО, дія яких припиняється на період реалізації Програм надзвичайних заходів щодо стабілізації економіки України та виходу її з кризового стану, до складу якого не віднесено ДНіП 2.04.01-85*. Наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.09.2005р. №148 була затверджена Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення. Але цією Методикою не встановлені норми споживання питної води. У зв'язку з цим ТОВ «Сакська водна компанія» направляло відповідачці неодноразові претензії щодо здійснення оплати за надані послуги з питного водопостачання за нормами споживання, а.с.55-59, які відповідачка відмовлялася виконати, а.с.10, 30-33. На підставі зазначеного вище суд визнає правомірними дії ТОВ «Сакська водна компанія» щодо застосування ДНіП 2.04.01-85* для розрахунків використання норм водопостачання споживачами. * З пояснень представника відповідачки і матеріалів справи судом встановлено, що 10.12.2013р. і 24.02.2014р. відповідачка здійснила оплату за спожиту питну воду, а.с.43,44. Але, на думку суду, ці оплати не можуть бути прийняті до уваги суду і покладені в основу судового рішення тому, що: -судом встановлено, що відповідачка необґрунтовано і неправомірно користується приладом обліку води, встановленого нею на території її садиби 10.10.2011р., а.с.29; -предметом спору теперішньої справи є заборгованість відповідачки за користування послугами з водопостачання за період з 01.04.2011р. по 31.08.2013р. * Приймаючи до уваги зазначене вище, суд дійшов висновку, що відповідачка необґрунтовано відмовилася сплати заборгованість за надані послуги з водопостачання, у зв'язку з чим, зобов'язана сплатити ТОВ «Сакська водна компанія» цю заборгованість|цілковитому| тому, що згідно ст.ст. 525,526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу|установлений|, а одностороння|однобічна| відмова від зобов'язань не допускається. * Враховуючи зазначене та вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені у справі витрати по оплаті судового збору згідно квитанції, а.с.1. * На підставі ст.ст. 525,526 ЦК України, ст.ст.18,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р., Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005р. №630, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, та

Outcome: approved