Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

ТОВ «Кредекс фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21640,60 гривень, а також судових витрат повязаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі добровільно не погашає заборгованість за кредитом, чим порушує умови кредитного договору № 296/2872BPLB від 02 квітня 2012 року укладеного між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та розгляду справу у його відсутність. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02 квітня 2012 року між ПАТ «Платинум банк» (надалі первинний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 296/2872BPLB на суму 18870,88 гривень, строком до 02 вересня 2015 року. В подальшому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. ТОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 296/2872BPLB від 02 квітня 2012 року на підставі договору факторингу № 1/15-Фкю від 08 травня 2015 року, що був укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 9-10). ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 296/2872BPLB від 02 квітня 2012 року на підставі договору факторингу № 3 від 15 жовтня 2012 року, що був укладений з ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» (а.с. 11). ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором № 296/2872BPLB від 02 квітня 2012 року на підставі договору факторингу № 20120926-Г від 26 вересня 2012 року, що був укладений з ПАТ «Платинум банк», який являється первинним кредитором (а.с. 12). Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, ТОВ «Кредекс фінанс» є новим кредитором у зобовязаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 296/2872BPLB від 02 квітня 2012 року, що укладений між первісним кредитором ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] За умовами кредитного договору № 296/2872BPLB від 02 квітня 2012 року, сума кредиту становить 18870,88 гривень, строк, на який наданий кредит 36 місяців, з щомісячним поверненням згідно графіку платежів встановленого Додатком №1 до договору. Відповідач порушував умови вказаного графіку, через що, сплаченні ним платежі, погашали заборгованість в порядку визначеному ст. 534 ЦК України. За період з 02 квітня 2012 року по 06 липня 2015 року за кредитним договором № 296/2872BPLB від 02 квітня 2012 року відповідачем сплачено 2400,00 гривень на користь ПАТ «Платинум банк». Відтак, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 06 липня 2015 року становить 21640,60 гривень, з яких: -18483,40 гривень заборгованість за тілом кредиту; -2099,20 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом; -1058,00 гривень пеня за порушення графіку погашення заборгованості (а.с. 3 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved