Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Стислий зміст правовідносин та позиція учасників удового процесу. 13 серпня 2020 року позивачі звернулись до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з майна та скасування заборони на вид обтяження. В обгрунування позовних вимог представник позивача [PERSON] , адвокат Ковальова Л.В. зазначила, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємця першої черги за законом є [PERSON] , [PERSON] . У строк та спосіб передбачені ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України обоє спадкоємців звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. [PERSON] , як особа ,що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, [PERSON] шляхом подачі заявами про відкриття спадщини. Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області зареєстрована спадкова справа за № 65259792 , номер у нотаріуса 122/2019. Разом з тим, відповідно до відомостей з єдиного реєстру речових права вбачається ,що на час звернення до нотаріуса існує постанова про арешт боржника № 54842699, видана 11 жовтня 2017 року Міжрайонним відділом Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) , внесено запис про обтяження , а саме , арешт нерухомого майна ; опис предмета обтяження : все нерухоме майно, номер запису 22764381. Позивачі звернулись з заявою про зняття арешту зі всього майна ,що належало [PERSON] але отримали відмову , з посиланням що підставою для зняття арешту може бути отримання судового рішення. Наявність арешту на майно за життя спадкодавця , як на таке що на праві власності належало останньому , реєстрація обтяження унеможливлює видачу Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області його спадкоємцям , відтак власникам цього майна , правовстановлюючих документів. Враховуючи викладене позивачу звернулись до суду за захистом свого порушеного права та просить зняти арешт зі всього майна , що належало [PERSON] , померлому [INFO] , накладеного постановою державного виконавця виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Радченко М.С. 11 жовтня 2017 року, в межах виконавчого провадження № 54842699.Скасувати заборону внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по виду обтяження : арешт нерухомого майна за № 22764381( спеціальний розділ). Представник міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків) в судове засідання не з`явився , надав до суду письмову заяву про розгляд справи у своєї відсутності. Представник Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області в судове засідання не з`явився ,надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 17 серпня 2020 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 жовтня 2020 року. Також відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. В матеріалах справи наявні відзиви та заперечення як з боку представника позивача та представника відповідача. Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. За клопотанням сторін та з ініціативи суду зроблені запити до нотаріальної контори за для з`ясування наявності заведених спадкових справ після смерті [PERSON] . Також зроблені запити до виконавчої служби з метою отримання інформації про заведені виконавчі провадження на [PERSON] 30 вересня 2020 року до Шевченківського районного суду Харківської області надійшла заява [PERSON] щодо залучення його у якості третьої особи. Постановою від 15 березня 2021 року начальника міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Агарковим В.В. відновлено виконавче провадження за виконавчим листом 637/570/16 за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 171961.00 грн. 28 березня 2021 року [PERSON] ухвалою суду від 29 березня 2021 року ,був залучений у якості співвідповідача у справі. Проти задоволення позовних вимог заперечував , свої заперечення виклав в відзиву на позовні вимоги. Суд, заслухавши позицію сторін, перевіривши матеріали справи, наявні докази по справі, дійшов наступного. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Свідоцтво про народження ( серія [NUMBER] видане РАГС с.м.т Шевченкове Харківської області 14 лютого 1986 року) засвідчує факт того , що [INFO] народилась [PERSON] , її батьками в вищевказаному свідоцтві відповідно зазначені: [PERSON] , [PERSON] . Довідка № 6348 від 18 грудня 2019 року інформує про те ,що [PERSON] був реєстрований за адресою [ADDRESS] та на час смерті [INFO] , мав наступний склад родини: [PERSON] - дружина , [PERSON] - донька, [PERSON] - онука. З рішення Шевченківського районного суду Харківської області № 637/898/13 вбачається що 10 лютого 2007 року , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] який було розірвано 11 вересня 2012 року . З свідоцтва про народження (серія [NUMBER] видане РАГС с. м.т Шевченкове Харківської області 19 квітня 1979 року, засвідчує факт того ,що [INFO] народився [PERSON] , батьками, якого в вищевказаному свідоцтві відповідно зазначені: [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво про смерть ( серія [NUMBER] видане Шевченківським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22 листопада 2019 року) засвідчує факт того , що [INFO] , помер [PERSON] . З Витягу з авторизованої системи виконавчого провадження, вбачається , що станом на 4 серпня 2020 року , виконавче провадження відкрите 5 жовтня 2017 року де боржником зазначений [PERSON] , стягувачем [PERSON] , завершено. Відповіддю № 190179/35782 від 1 липня 2020 року міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків) заяву [PERSON] , щодо зняття арешту з майна що належало [PERSON] , розглянуто ,за висновками відмовлено в її задоволенні , з посиланням на відсутність підстав для цього. З листа № 229 /02-17 від 12 травня 2021 року, Шевченківська державна нотаріальної контори зазначила, що видати відповідне свідоцтва про права власності на спадщину за заявою [PERSON] після смерті [PERSON] немає можливості , у зв`язку з накладенням арешту на все майно на підставі постанови МВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків) від 11 жовтня 2017 року за № 37509796. Мотивувальна частина та засновані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожана особа має право на судовий захист. Ст. 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 1216 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 1216 Цивільного кодексу України). За приписами ст. 1258 1216 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 1216 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. [PERSON] , [PERSON] є дітьми [PERSON] , а тому вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька (а. с. 7,9). Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України). Позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання державному нотаріусу заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України . Інших спадкоємців за законом першої черги, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає (а.с.112). Однак , позивачі позбавлені можливості отримати у власність спадкове майно, яке за життя належало спадкодавцеві, позаяк постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Радченко М.С. від 11 жовтня 2017 року, в межах виконавчого провадження № 54842699 , який накладено арешт на все майно [PERSON] . Частиною 1 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 Цивільного кодексу України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, що діяла на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) зазначено, що арешт застосовується державним виконавцем для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Матеріали справи містять інформацію,що на виконанні відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) перебувало зведене виконавче провадження № 55330292 , відкрите на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області у справі 637/570/16 про стягнення з [PERSON] 171961.00 грн. а також витрат пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи смерть боржника постановою державного виконавця від 29 грудня 2020 року , виконавче провадження закрито, відповідно до п .1 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернуто Шевченківському районному суду Харківської області( а.с. 192). Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. З листа № 1914-83/19348 від 9 квітня 2021 року , відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) вбачається , що за результатами розгляду скарги [PERSON] на постанову від 29 грудня 2020 року, про закриття провадження 15 березня 2021 року, постановою начальника відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про стягнення заборгованості остання скасована та виконавче провадження відновлено. Надіслано запит до Шевченківського районного суду Харківської області щодо повернення виконавчого лис та на виконання. Відповіддю Шевченківського районного суду Харківської області від 1 квітня 2021 року ,повідомлено ВДВС про те ,що виконавчий лист в матеріалах цивільної справи відсутній. Зважаючи на той факт , що відсутність виконавчого документу за яким проводилось стягування та накладався арешт на майно відсутні на виконанні ВДВС , ураховуючи те , що на сьогодні наявність цього арешту унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку про необхідність зняти арешт, та заборону накладені постановою державного виконавця від 11 жовтня 2017 року. Висновки суду при цьому ґрунтуються на наступному. Виконавче провадження згідно ст. 1 Закону України « Про виконавче провадження» ( далі по тексту стаття 1 Закону № 1404-VIII) як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За положеннями ч.1,2 ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь - якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. За положеннями ст. 60 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно , на яке накладено арешт, належить їй , а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняти з нього арешт. Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченого статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 Цивільного процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 Цивільного процесуального кодексу України. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 55 Цивільного процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення. Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Отже, відповідна заміна сторони виконавчого провадження правонаступником може бути здійснена лише у разі скасування постанови виконавця про закінчення такого виконавчого провадження. З урахуванням наведених вище законодавчих приписів, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17. На теперішній час постановою начальника відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) від 15 березня 2021 року постанова про закінчення виконавчого провадження скасована та останнє відновлено, що само по собі дає підстави діяти державному виконавцю , [PERSON] , відповідно до положень ч.5 ст. 15 Закону № 1404-VIII ( а.с.155). В зв`язку зі смертю боржника у виконавчому провадження виникла ситуація, при якій неможливо усунути обставини, які стали підставою для накладання арешту на спадкове майно, тобто неможливо стягнути борг з боржника в зв`язку з його смертю і в даному випадку це є перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і відповідає положенням позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24/753/0/4-13. Згідно пп4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів,що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З відповіді державного нотаріуса Шевченківської нотаріальної контори від 12 травня 2021 року за № 229/02-17 вбачається ,що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] немає можливості у зв`язку з накладенням арешту на все майно на підставі постанови МВДВС відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) № 37509796 від 11 жовтня 2017 року. Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту, накладеного на спадкове майно, спадкоємиці померлого позбавлені змоги в повному обсязі реалізувати свої спадкові права з метою подальшого користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку немає підстав для оскарження дій державного виконавця і тому позивачем правильно обраний спосіб захисту , що відповідає положенням ст.15,16 Цивільного процесуального кодексу України та позиції Верховного Суду України, якій в своїй постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 399/142/16-ц зазначив, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). Окрім того, за приписами ст. 1282 Цивільного кодексу України обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора є безумовним, однак, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги [PERSON] , як кредитора [PERSON] пред`явлені шляхом направлення претензії кредитора у спадковій справі від 21 вересня 2020 року , яка зареєстрована в журналі вхідних документів за № 333/01 - 16 долучена до матеріалів спадкової справи № 122/2019. Таким чином, суд констатує, що права та законні інтереси [PERSON] захищені положеннями Закону № 1404-VIII , Цивільним кодексу України , і навпаки наявність не скасованого арешту на майно особи, право власності на яке припинено у зв`язку із його смертю, позбавляє можливості кредитора задовольнити свій інтерес шляхом пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки задоволення такої вимоги пов`язане із одержанням свідоцтва про право на спадщину. Отже, спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодкоємці в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до них. Оцінка спадкового майна (станом на час відкриття спадщини) буде наявна у спадкових документах (станом на видачу таких документів). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Набуте в порядку спадкування майно підлягає оформленню та державній реєстрації. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. До цього ж суд також зазначає, що підстави для зняття арешту визначені положеннями ст. 59 Закону № 1404-VIII . Вирішуючи позов таким чином, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст.10 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособове, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку , а також враховуючи, що іншого способу захисту та реалізації спадкових справ, ніж зняття арешту з нерухомого майна у позивачів не має, обраний спосіб захисту права власності позивачів в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved