Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що згідно кредитного договору №05.12.2018-100001734 від 05.12.2018 року, який був укладений на строк до одного місяця, відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. Згідно умов даного договору, позичальник зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Однак, остання взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала. Пунктом 5.4. договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Отже, сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу, становить 24832,00 грн., однак в позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути лише частину штрафу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 17.04.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена в установленому порядку. Відзиву на позов не подала, із заявами, клопотаннями до суду не зверталася. У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд 11.06.2019 року постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ч.1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За нормами ст.ст.11, 509 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1048 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір №05.12.2018-100001734 від 05.12.2018 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. на 14 календарних дні, з кінцевим терміном повернення кредиту до 18.12.2018 року та платою за користування кредитом (проценти) в розмірі 2800 грн., що становить 28% в процентному значенні за 14 календарних днів. Позивач по справі обов`язки, покладені на нього договором, виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 05.12.2018 року. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.1 ст.640 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4.1 вказаного договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування ними шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 18.12.2018 року; б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Пунктом 5.4 зазначеного договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою паво нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконала, в результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості та штрафу за прострочення повернення Кредиту та Процентів за користування Кредитом у відповідача виникла заборгованість перед позивачем: 10000, 00 грн. - розмір отриманого кредиту, 2800, 00 грн. - проценти за користування кредитом, 24832, 00 грн. - штраф за прострочення виконання зобов`язання (з яких позивач просить стягнути 5000,00 грн.). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог укладеного договору відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, допустила прострочену заборгованість, а тому з неї підлягає стягненню на користь позивача 17800, 00 грн. (в межах заявлених позовних вимог). За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим підлягають до задоволення. Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, суд вважає необхідним в силу ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.11, 202, 207, 509, 526, 527, 530, 612, 640, 1046, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved