Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 19 листопада 2014 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р07.101.16773, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5981 грн. зі сплатою 16% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим договором графіком щомісячних платежів. Станом на 31 грудня 2015 року [PERSON] не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісії. 31 грудня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №31/12-1, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) відступило (передало у власність) позивачу (новому кредитору) право грошової вимоги за кредитним договором №Р07.101.16773 від 19 листопада 2014 року, про що письмово повідомлено відповідачку. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувала, у такої станом на 30 березня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 8120,50 грн., з яких: 5681,22 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2439,28 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісіями, тому позивач просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявилася, однак у поданій заяві просить розглянути справу без її участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час і місце такого повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] 19 листопада 2014 року був укладений кредитний договір №Р07.101.16773, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5981,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 24 місяці, а позичальник зобовязався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами за користування кредитом у розмірі 16 % річних та платою за обслуговування кредиту банком у розмірі 2,0 % щомісячно від початкової суми кредиту) і комісією згідно з умовами цього договору. Також встановлено, що 31 грудня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» (фактор) та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) було укладено договір факторингу № 31/12-1, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) з 31 грудня 2015 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набув (прийняв у власність) від клієнта права вимоги за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, та здійснив їх оплату (фінансування) клієнту за плату, в тому числі і право вимоги за кредитним договором №Р07.101.16773 від 19 листопада 2014 року, про що було направлено письмове повідомлення [PERSON] Крім цього встановлено, що відповідачка [PERSON] порушила зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим у неї станом на 30 березня 2016 року виникла заборгованість у загальному розмірі 8120,50 грн., з яких: 5681,22 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2439,28 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 3.1.1., 3.3.1. кредитного договору № Р07.101.16773 від 19 листопада 2014 року позичальник зобовязується одержати і використати кредит на зазначені в даному договорі цілі. Позичальник сплачує штрафні санкції, що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15 % в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % в період прострочення оплати від 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором №Р07.101.16773 від 19 листопада 2014 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідачки підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved