Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача по справі ТзОВ «Кредитні ініціативи» не з»явився, однак від них поступила заява, в якій просять справу слухати в їхню відсутність, позов підтримують повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, який просять задоволити, не заперечують проти заочного рішення суду. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи повідомлена вчасно рекомендованою кореспонденцією. А тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі 21.06.2008 року, а саме між ТзОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір №08004902896 відповідно до якого відповідач по справі [PERSON] отримала кредит в сумі 9326 грн. 90 коп. терміном до 10.06.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором /а.с.3-8/. 18.05.2012 року між ТзОВ «ПростоФінанс» та ТзОВ « Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого право грошової вимоги по даному кредитному договору отримав позивач по справі ТзОВ «Кредитні ініціативи». Відповідач по справі свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує і станом на 05.05.2015 року в останньої утворилася заборгованість по кредиту в сумі 28 216 грн.72 коп., яка складається з: 9096 грн.81 коп. - заборгованість за кредитом; 3245 грн. 28 коп. - заборгованість по відсотках; 13001 грн. 84 коп. - забогованість за комісією; 2872 грн. 79 коп. - неустойка (штраф). В судовому засіданні зясовано також, що в порушення прийнятих на себе зобовязань відповідач не сплачувала щомісячних внесків на погашення заборгованості, крім того, не платила відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. А тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 526,527,530,554,610,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved