Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (місцезнаходження - місто Київ, вулиця Дніпровська Набережна, 25Б) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] ), у якому просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 15 405,74 грн, збитки від інфляції у сумі 629,29 грн., три проценти річних у сумі 306,6 грн, а всього - 16 341,63 грн та вирішити питання судових витрат. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати послуг за договором про надання послуг за період з грудня 2017 року по серпень 2020 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, на суму якої позивачем нараховано три проценти річних та інфляційні втрати. Відповідачем подано відзив на позов, у якому просив у позові відмовити. Заперечення відповідача мотивовані неналежним та незадовільним наданням послуг з утримання будинку позивачем. Вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати сплату коштів за ненадані послуги, розрахунок суми боргу є необґрунтованим. Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності в частині позовних вимоги за грудень 2017 року в сумі 378,67 грн. Позивачем подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає про необґрунтованість відзиву відповідача, мотивуючи це тим, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження ненадання позивачем послуг за договором; відповідач не звертався у встановленому порядку про перерахунок плати за надані послуги. Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у якому відповідач звертає увагу, що позивачем не надано доказів надання житлово-комунальних послуг, також позивач не надавав відповіді на колективні звернення мешканців будинку щодо неналежного надання послуг, звертає увагу на неправильні розрахунки позивача та відсутність здійснених перерахувань за ненадані послуги. Процесуальні дії у справі. 05 лютого 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Позивачем разом із позовною заявою подано заяву про розгляд справи у відсутності представника в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача за довіреністю та третя особа [PERSON] в судовому засіданні відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив у позові відмовити та застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов наступних висновків. Обставини справи. Між Комунальним підприємством з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло - сервіс» (Виконавець) та [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] (Споживач), укладено Договір б/н від 15 листопада 2017 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг або договір). Згідно п.1 договору про надання послуг предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п.11 договору споживач має право на своєчасне утримання послуг належної якості згідно із законодавством; на усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги у разі їх ненадання або надання в неповному обсязі; зниження їх якості. Згідно п. 12 договору споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати послуги у встановлені строки. Згідно п. 14 договору виконавець зобов`язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством, надавати споживачу необхідну інформацію щодо послуг; розглядати у визначений строк претензії та скарги споживача, проводити перерахунок розміру плати за послуги у встановлених випадках. Згідно п. п. 18, 19 договору у разі порушення виконавцем умов договору споживачем та представником виконавця складається акт - претензія із зазначенням у ньому строків, види порушення, кількісних та якісних показників послуг. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача для підписання акта-претензії протягом двох робочих днів. Акт - претензія подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або надає споживачу обґрунтовану відмову в задоволенні претензії. Позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг за період з грудня 2017 року по серпень 2020 року на суму 15 405,74 грн, про що надав відповідний розрахунок. Відповідач, у свою чергу, зазначає, що позивачем послуги з утримання будинку було надано не в повному обсязі, неналежно, а тому оплата за послуги за такі послуги має бути перерахована та зменшена. Відповідач також зазначив про припинення укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків з 01 січня 2021 року. Предмет позову - вимога про стягнення платежів за житлово-комунальні послуги за спірний період. Нормативне регулювання спірних правовідносин. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон) в редакції на час спірних правовідносин. Вказаний Закон на час спірних правовідносин існував у різних редакція, зокрема Закон України «Про житлово-комунальні послуги» N 1875-IV втратив чинність з 01.05.2019, надалі набув чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (стаття 19 Закону у попередній та новій редакціях). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.7 Закону (у новій редакції) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт; розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону (у новій редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Права та обов`язки споживача передбачені статтею 20 Закону у редакції до 01.05.2019. Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону (у новій редакції) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 27 Закону (у новій редакції) передбачений окремий порядок оформлення претензій споживачів. Зокрема, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. За нормою п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-IV до 01.05.2019 р., виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно положень ст. 18 Закону до 01.05.2019 р., у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Вищевказана норма Закону кореспондується зі ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, якою встановлено порядок оформлення претензій споживачів, що введений в дію з 01.05.2019 року. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Мотиви, з яких виходить суд. Відповідно до наданих позивачем розрахунків у підтвердження своїх позовних вимог вбачається, що позивачем у спірний період відповідачу надавалися послуги згідно встановлених тарифів, які відповідачем не оплачені, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за період з грудня 2017 року по серпень 2020 року у розмірі 15 405,74 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги вбачається здійснення позивачем перерахунку за ненадані послуги на суму 511,25 грн за спірний період. У свою чергу, Відповідач надав власний розрахунок суми боргу на суму 5 518,21грн, та вважає, що послуги на суму 9887,53 грн надані не були, однак не конкретизував та не деталізував, які саме послуги не були надані, за який період, та яким актом це зафіксовано. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 року № 970 затверджено Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі. Відповідно до п.11 вказаної Постанови КМУ у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок протягом наступного місця з дати отримання виконавцем акту-претензії. Відповідно до абз.2 п.2 Постанови перерахунок - операція, пов`язана із зміною розміру нарахованої плати за послуги у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі та/або без урахування встановленого рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, у разі надання послуг без дотримання вимог щодо їх якості шляхом зменшення розміру такої плати, виходячи із фактично наданих у період перерахунку послуг. Так, відповідач, зазначаючи про систематичне порушення позивачем надання послуг з утримання будинку за критерієм повноти та якості, не надав належних доказів про складення актів - претензій у порядку, передбаченому як законом, так і договором про надання послуг. надані відповідачем заяви на адресу позивачу не відповідають формі та змісту передбаченому для акту - претензії. З боку відповідача не надано таких належних, переконливих доказів того, що послуги надані з боку позивача є неналежної якості, несвоєчасні тощо, відсутні будь-які докази визнання договору або його частини про надання житлово-комунальних послуг недійсними, рішень виконавця послуг про задоволення актів-претензій, проведення тощо. Надані відповідачем документи та обґрунтування заперечень вказують лише на факт непогодження з якістю, обсягом послуг, що надавалися позивачем. Непогодження відповідача щодо існування заборгованості, її розрахунком, на думку суду, є безпідставними, оскільки будь-якими доказами зворотного не підтверджено. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази про виклик відповідачем представника КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» для складення та підписання акта-претензії споживача, а також про звернення відповідача із актом-претензією про неналежне надання або ненадання послуг, складеного та підписаного споживачами, які проживають в будинку, у зв`язку з неприбуттям представників позивача за викликами відповідача для перевірки кількості та/або якості послуг, які надавалися КП «Житло-сервіс». При вирішенні спору суд враховує правову позицію викладену з подібних правовідносин у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 р. по справі № 521/6969/15-ц, відповідно якої належним підтвердженням доводів відповідача про те, що житлово-комунальні послуги, надані позивачем за якісними та кількісними показниками не відповідають вимогам законодавства, є докази звернення відповідача із претензіями до позивача та складання між сторонами акта - претензії. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, у якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються у суді. Споживач має право на досудове врегулювання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. Таким чином, відповідачем не надано доказів сплати коштів за житлово-комунальні послуги з утримання будинку за зазначений спірний період. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним порушення права позивача щодо неоплати відповідачем послуг за утримання будинку на суму 15 405,74 грн. Разом з тим, відповідачем було подано заяву про застосування строків давності, у якій відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог позивача за грудень 2017 року в сумі 378,67 грн, оскільки заборгованість позивача починається з грудня 2017 року, а з відповідним позовом позивач звернувся 28 січня 2021 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Розрахунок заборгованості виконаний позивачем за період з грудня 2017 року по серпень 2020 року. Позов про стягнення заборгованості подано 26 січня 2021 року, що вбачається з відбитку штампу на конверті. Відтак, слід застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості в сумі 378,67 грн за грудень 2017 року, у межах заяви відповідача, та відмовити у задоволенні позову у цій частині. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 15 027,07 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позивач, крім суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, просив також стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц). Суд, виходячи з розрахунку щомісячних розмірів заборгованості та періоду, протягом якого відповідач має нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання, дійшов висновку про часткове задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 625,5 грн за період з січня 2018 року по 29.02.2020 в межах позовних вимог та про стягнення трьох процентів річних в розмірі 305,64 грн за період з січня 2018 року по 29.02.2020 в межах позовних вимог, та про відмову у решті вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі - 3,79 грн та трьох процентів річних в розмірі 0,96грн. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2 270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2217,00 грн пропорційно до розміру задоволених вимог, решта суми судового збору слід покласти на позивача. Крім того, позивач просив у позовній заяві стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. за підготовку позовної заяви, та у відповіді на відзив - у розмірі 1200,00 грн. за підготовку та складення відповіді на відзив, всього - 2700,00 грн. Відповідач просив відмовити в задоволенні відшкодування витрат на правову допомогу, з тих підстав, що дана справа належить до шаблонних справ, подібних за предметом та підставами; позивач має у своїй штатній структурі юридичне управління. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16). На підтвердження вказаних вимог позивач надав до суду договір про надання правової допомоги № 3-20 від 08 січня 2020 року, укладений із Адвокатським об`єднанням «Шенлі», копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Братищенка Ю.О. , додаток до договору № 1 з вартістю послуг, попередній розрахунок суми судових витрат на суму 3 770,00 грн., детальний опис робіт у справі за позовом КП «Житло-сервіс» до [PERSON] на суму 1500,00 грн, акт виконаних робіт за жовтень 2020 року для Замовника - КП «Житло-сервіс» на суму 94 550,00 грн, заключну виписку з банку про оплату за правничу допомогу за період з 30.12.2020 по 30.12.2020 на загальну суму 94 550,00 грн. Згідно договору про надання правничої допомоги Адвокатське бюро «Шенлі» зобов`язалося забезпечити КП «Житло-Сервіс», зокрема, надання правової допомоги у суді щодо стягнення боргів за житлово-комунальні послуги (п. 2.1.2.) та іншої правової допомоги за дорученням замовника (п.2.1.5.). Вартість окремих послуг визначено сторонами згідно додатку № 1 до даного договору (п. 6.2.). Крім того, між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Шенлі» 02.02.2021 укладено договір про надання правничої допомоги № 17-21. Відповідно до п.1.2 Додатку №1 до договору за підготовку заяви із процесуальних питань позивач сплачує АО «Шенлі» - 1200,00 грн. Вищевказаний договір, Додаток № 1 до договору, детальний опис роті на сукупну суму 2700,00 грн було долучено до відповіді на відзив. Адвокат зазначає, що у зв`язку з наведеним послуга з підготовки та подання відзиву у розмірі 1200,00 грн буде зафіксована у акті виконаних робіт за березень 2021 року та сплачена позивачем у встановлений строк. Оплата правничої допомоги за жовтень 2020 року, яка включає 1500 грн. за підготовку і подання позову про стягнення боргу з [PERSON] , підтверджується випискою з банківського рахунку адвокатського об`єднання. Оплата 1 200 грн. за підготовку і подання заяв відповіді на відзив до суду першої інстанції належними доказами не підтверджена. Крім того, позивачем при визначенні розміру орієнтовних витрат у першій заяві по справі відповідно до ст. 134 ЦПК України не було попередньо передбачено витрат на подання інших заяв по справі. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн. Враховуючи критерій складності справи, підготовку адвокатом для замовника багатьох однотипних заяв у такій категорії справ, обсяг виконаних робіт, ціну позову, заперечення протилежної сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу на суму 1000,00 грн.

Outcome: partial