Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

ТзОВ «ЯБ-ЛОКО» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] упущеної вимоги, розмірр якої оцінює в сумі 73031,09 грн. Позов обґрунтовує тим, відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2013 року з відповідача на користь ТзОВ «ЯБ-ЛОКО» стягнуто 98958,14 грн. заборгованості. При цьому вказує, що рішення суду відповідачем не виконане, заборгованість не повернута. Як на підставу задоволення позову вказує на положення ст. 625 ЦК України. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявилася за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2013 року з відповідача на користь ТзОВ «ЯБ-ЛОКО» стягнуто 97978,00 грн. заборгованості за договором та 980,14 грн. судових витрат, що разом становить 98958,14 грн. Зазначене рішення набрало законної сили. Також відповідно до зазначеного рішення суду встановлено, що виконання за договором відповідачем мало бути воконано до 01.12.2012 року. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, наявність заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «ЯБ-ЛОКО» встановлена судовим рішенням і на потребує додаткового доказування. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості до суду не представив, а відтак не виконав належним чином зобовязання за договором, не повернув позивачу заборгованість та відповідно не виконав рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2013 року в розмірі 98958,14 грн. Відповідно до ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий курєр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua). Відповідно до розрахунку матеріальних втрат від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами сума інфляційних втрат за період 2013 року по квітень 2016 року становить 73031,09 грн. Враховуючи те, що відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, суд приходить до висновку, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 73031,09 грн. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved