Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Благо-Інвест» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 28.05.2009 року ТОВ «Благо-Інвест» та [PERSON] уклали договір № 005133, згідно з яким ТОВ «Благо-Інвест», діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок [PERSON], здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару на умовах діяльності програми «Інвест». [PERSON], згідно умов договору, забов'язана сплатити одноразовий Реєстраційний платіж, а також своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати Загальний платіж, який скаладається з чистого внеску, за рахунок якого здійснюється оплата чи надається відповідна сума у позику та Адміністративні витрати, що є платою за послуги з організації діяльності програми. [PERSON] отримала дозвіл на сумму 19999,60 гривень, яку отримала 14.10.2010 року. [PERSON] було сплачено 40 чистих внесків на суму 6666,69 грн., та 40 адміністративних витрат на суму 933,36 грн., які зараховані в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики. 17 вересня 2010 року між ТОВ «Благо-Інвест» та [PERSON] укладено договір позики № 638/10 з додатком № 1. Згідно з п. 1.1 договору ТОВ «Благо-Інвест» надав [PERSON] грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання, у сумі 19999,60 грн. з кінцевим терміном погашення, згідно графіку погашення заборгованості до 15 серпня 2020 року. За період з 19.06.2009 року по 21.03.2013 року [PERSON] було сплачено чистих внесків на загальну суму 11839,07 грн. Станом на жовтень 2013 року виникла заборгованість на загальну суму 2592 грн.78 коп., за договором позики № 638/10 від 17.09.2010 року у сумі 1166 грн. 69 коп., адміністративні витрати за Основним договором № 005133 від 28.05.2009 року у сумі 816 грн. 69 коп., понесені витрати на правову допомогу 380 грн. 00 коп., сплачений судовий збір 229 грн. 40 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи здійснити без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 28.05.2009 року ТОВ «Благо-Інвест» та [PERSON] уклали договір № 005133, згідно з яким ТОВ «Благо-Інвест», діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок [PERSON], здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару на умовах діяльності програми «Інвест». [PERSON], згідно умов договору, забов'язана сплатити одноразовий Реєстраційний платіж, а також своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати Загальний платіж, який скаладається з чистого внеску, за рахунок якого здійснюється оплата чи надається відповідна сума у позику та Адміністративні витрати, що є платою за послуги з організації діяльності програми. [PERSON] отримала дозвіл на сумму 19999,60 гривень, яку отримала 14.10.2010 року. [PERSON] було сплачено 40 чистих внесків на суму 6666,69 грн., та 40 адміністративних витрат на суму 933,36 грн., які зараховані в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики. 17 вересня 2010 року між ТОВ «Благо-Інвест» та [PERSON] укладено договір позики № 638/10 з додатком № 1. Згідно з п. 1.1 договору ТОВ «Благо-Інвест» надав [PERSON] грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання, у сумі 19999,60 грн. з кінцевим терміном погашення, згідно графіку погашення заборгованості до 15 серпня 2020 року. За період з 19.06.2009 року по 21.03.2013 року [PERSON] було сплачено чистих внесків на загальну суму 11839,07 грн. Станом на жовтень 2013 року виникла заборгованість на загальну суму 1 983 грн. 38 коп., за договором позики № 638/10 від 17.09.2010 року у сумі 1166 грн. 69 коп., адміністративні витрати за Основним договором № 005133 від 28.05.2009 року у сумі 816 грн. 69 коп. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув, а тому суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв'язку з чим позовна заява ТОВ «Благо-Інвест» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже, до складу витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В даному випадку суд вважає, що позивачем доведено факт надання йому правової допомоги, оскільки згідно з договором про надання юридичних послуг від 12.03.2013 року, укладеним між позивачем та ПП «Житомирська міська юридична консультація», та прибутковим касовим ордером № 212/03 від 14.03.2013 року, ПП «Житомирська міська юридична консультація» від ТОВ «Благо-Інвест» отримало 380,00 гривень, як оплату гонорару за складання позовної заяви до [PERSON] За таких обставин суд вважає, що зазначені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 299 від 25.11.2013 року про сплату судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути вказану суму судових витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved