Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: 15 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 21.11.2011 року серія [NUMBER] , виданого Роменським міськвиконкомом, він має у власності нежитлову будівлю, загальною площею 302, 3 кв.м. Дана будівля знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розташована на земельній ділянці, яка перебуває у його власності на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки від 05.02.2008 року № 290, з цільовим призначенням для комерційного використання. Для підключення будівлі до системи опалювання із твердопаливним котлом, дотримуючись при цьому пожежних правил та норм було прибудовано до вищевказаного нежитлового приміщення топкову (котельню), прибудову під літ. «в» загальною площею 18, 0 кв.м., але не мав на це відповідного дозволу. При зверненні до Управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Сумській області для прийняття в експлуатацію прибудови під літ. «в» йому було відмовлено, оскільки правових підстав в УДАБІ для введення в експлуатацію не має, тому йому порекомендовано звернутися до суду. У відповідності до експертного висновку будівельно технічного обстеження № 1028 від 12.09.2017 року прибудова під літ. «в» відповідає державним будівельним та пожежним нормам і придатна для подальшої експлуатації. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. До позовної заяви додано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 17 травня 2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судовий розгляд справи (а. с. 26). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без його присутності, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а. с. 42). \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Роменської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якій при розгляді справи покладається на розсуд суду (а. с. 38). Представник третьої особи - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення на позову заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі. На підставі наданих позивачем документів прийняти законне та обґрунтоване рішення (а.с. 34-36). \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності від 21.11.2011 року серія [NUMBER] , виданого Роменським міськвиконкомом, [PERSON] має у власності нежитлову будівлю, загальною площею 302, 3 кв.м. (а. с. 8, 9). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки від 05.02.2008 року № 290, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1269 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для комерційного використання (а. с. 10). Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 22 серпня 2016 року, замовником якого є [PERSON] , прибудовано до вищевказаного нежитлового приміщення топкову (котельню), прибудову під літ. «в» загальною площею 18, 0 кв.м. (а. с. 11-14). При зверненні до Управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Сумській області для прийняття в експлуатацію прибудови під літ. «в» [PERSON] було відмовлено, оскільки правових підстав в УДАБІ для введення в експлуатацію не має, тому йому порекомендовано звернутися до суду (а. с. 15). У відповідності до експертного висновку будівельно технічного обстеження № 1028 від 12.09.2017 року приміщення незданої в експлуатацію прибудови літ. «в», розташованої за адресою: м. Ромни, вул. Монастирська, 4-М, відповідає державним будівельним та пожежним нормам і придатне до подальшої експлуатації (а. с. 16-18). Згідно висновку про вартість майна, складеного ПП «Роменекс - Л» станом на 23.11.2017 року, вартість прибудови літ. «в» за адресою: [ADDRESS] , становить 13680 грн. (а. с. 19). Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець (а. с. 20). Згідно ухвали Господарського суду Сумської області від 26.10.2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом фізичної особи підприємця [PERSON] до Роменської міської ради, Управління державної архітектурно будівельної інспекції у Сумській області про визнання права власності на самочинне будівництво (а. с. 21-22). Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права власності на нерухоме майно, які регулюються ст.ст. 328, 331, 375, 376 ЦК України та підзаконними нормативними актами. Норми права, застосовані судом: В силу ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При таких обставинах, відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст.\~331\~ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення\~\~будівництва (створення майна). Якщо договором або законом\~\~передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Як передбачено ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 375\~ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст.\~376\~ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Особа, яка здійснила або здійснює самочинно будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього (ч. 2 цієї статті). Водночас згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З контексту ч.ч. 3 та 4 ст. 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм ч. 3 ст.\~376\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 02.12.2015 в справі № 6-1328цс15. У пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність (абзац 3 п.22 Постанови). Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ». Відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства\~регіонального розвитку,\~будівництва та\~житлово-комунального\~господарства України\~від 24.06.2011\~року №\~91 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2012 року № 304, прийняття в експлуатацію об`єктів (крім закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року,\~індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України, при цьому документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Мотиви суду Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки для таких об`єктів діючим законодавством не передбачено процедура введення в експлуатацію. При цьому суд враховує, що позивач є власником земельної ділянки, самочинно побудована прибудова відповідає вимогам безпечності та надійності експлуатації, а також те, що права інших осіб при цьому не порушуються. Таким чином є всі підстави для визнання за позивачем права власності на самочинно збудований об`єкт. Судові витрати залишити за позивачем, оскільки він не висуває вимоги про стягнення їх з відповідача. Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved