Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 28.08.2020 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Предметом позову є позбавлення [PERSON] , 1971 року народження батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та виключення відомостей як про батька дитини з актового запису про народження №75 від 16.03.2006 року. Підставою позову є те, що у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , 2006 року народження. З моменту розірвання шлюбу, тобто з 26.01.2006 року по час подання позову до суду відповідач бачив свою доньку лише декілька разів. 2018 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який має намір вдочерити [PERSON] . Крім того, на даний час відповідач має велику заборгованість зі сплати аліментів, визначених рішенням суду, а саме - 38442,50 грн. За період з 18.11.2009 року по 01.08.2020 року [PERSON] сплатив аліментів на користь позивача на утримання доньки в загальному розмірі 1600 грн. Отже, відповідач не виконував належним чином свої батьківські обов`язки, ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, не піклувався про неї, не цікавився життям дитини, не дбав про її здоров`я та розвиток, взагалі не проявляв батьківської турботи, не приймав участі у вихованні доньки. У зв`язку з цими підставами [PERSON] звернулася до суду. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Дмитрієв А.І. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки визнав, не заперечив щодо їх задоволення, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Суханова А.В., яка діє на підставі довіреності №15/03-51 від 11.01.2021 року, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. В ході судового розгляду справи подала до суду Висновок органу опіки та піклування №635/03-51 від 19.10.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). 26.01.2006 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). 27.04.2006 року Малинським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2006 року народження, аліменти у розмірі ј частини заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2006 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). 15.06.2007 року Малинським районним судом Житомирської області ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження та звільнення від сплати аліментів. З даного рішення суду вбачається відмова [PERSON] у задоволенні позовних вимог у зв`язку з підтвердженням висновком судово-медичної експертизи його батьківства по відношенню до доньки та відмовою [PERSON] від проведення генетичної експертизи (а.с.10-10а). Відповідно до довідки КП «ДОБРОБУТ» Малинської міської ради №1097 від 30.07.2020 року, сім`я [PERSON] складається з чотирьох чоловік, а саме: чоловіка [PERSON] , 1980 року народження, доньки [PERSON] , 2019 року народження та на утриманні матері знаходиться донька [PERSON] , 2006 року народження (а.с.5). Згідно довідки Малинської міської ради №686 від 01.10.2020 року, виданої за підписом депутата Добридня О.М., зі слів сусідів [PERSON] батько дитини [PERSON] , 2006 року народження, з моменту народження доньки участі у її вихованні не приймає та матеріально не допомагає (а.с.48). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої Малинським районним ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №28708/18.9 від 21.08.2020 року, заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.08.2020 року складає 38442,50 грн. (а.с.11-12). В матеріалах справи містяться свідчення сусідів позивача [PERSON] , 1978 року народження, проживаючого в [ADDRESS] та [PERSON] , 1951 року народження, проживаючої в [ADDRESS] , з яких вбачається, що на утриманні позивача перебуває донька [PERSON] , 2006 року народження. Після розлучення [PERSON] з [PERSON] батько жодного разу не відвідав доньку, не підтримував її матеріально (а.с. 13-21). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконкому Малинської міської ради, підтверджень ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , 2006 року народження, не встановлено, відсутні матеріали щодо вжитих [PERSON] заходів для стягнення з відповідача аліментів в інтересах дитини. Орган опіки та піклування не має вагомих доказів щодо неналежного ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, а отже приходить до висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с.32-33). Мотиви та застосовані норми права. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. При прийнятті рішення суд враховує думку органу опіки та піклування виконкому Малинської міської ради, викладену у Висновку №635/03-51 від 19.10.2020 року щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Разом з цим суд враховує письмові свідчення сусідів позивача, з яких можна зробити висновок, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої доньки та взагалі не приймає жодної участі в утриманні, розвитку та вихованні дитини. Крім того, суд наголошує, що визнання відповідачем позову є його диспозитивним правом, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , 2006 року народження. Також, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Щодо позовної вимоги [PERSON] , яка стосується виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. У відповідності до пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Крім цього державна реєстрація народження фізичної особи та її походження, а також внесення змін до актового запису цивільного стану регулюється статтями 13, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5. Отже, зазначені функції щодо внесення відомостей або змін до них про батька дитини із актового запису про народження дитини належить органам державної реєстрації актів цивільного стану України. В судовому порядку, як правило, вони вносяться у разі оспорювання батьківства. З матеріалів справи вбачається, що мати не оспорює факту, що біологічним батьком дитини є [PERSON] . Отже, оскільки позивач не зазначає, яким чином порушуються, не визнаються або оспорюються її та/або дитини права, свободи чи інтереси, юридично це не обґрунтовує, і не доводить обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, то в цій частині суд відмовляє у задоволенні позову. Бажання [PERSON] вдочерити [PERSON] не є підставою для виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial