Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 10.02.2021 року позивачка звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що вона є власником будинковолодіння, що знаходиться в: [ADDRESS] . В її будинковолодінні на даний час зареєстровані відповідачі її колишня невістка [PERSON] та неповнолітня внучка [PERSON] , [INFO] .. Відповідачі у вказаному будинковолодінні не проживають більше одного року. На даний час позивачка бажає оформити субсидію на комунальні послуги, однак через прописку відповідачів має певні труднощі. Оскільки вони без поважних причин відсутні по місцю реєстрації понад 1 рік то вважаються такими, що втратили право користуватися цим житлом. Добровільно не бажають знятися з реєстрації, а тому просить суд визнати їх такими, такими, що втратили право користування житлом. Тому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] , 2009 р.н. таким, що втратили право на користування житлом: будинком [ADDRESS] . Відповідачі в судове засідання не з`явилися, правом на подання відзиву не скористалися. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні в частині визнання дитини такої, що втратила право користування заперечили. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку. \\ ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії СВО № 409737 та свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВСА № 881888 (а.с. 8-9). Згідно Акту обстеження матеріально побутових умов № 12 від 20.01.2021 року зазначено, що відповідачі більше трьох років в спірному будинку не проживають та відсутні будь-які їхні речі (а.с. 11). У довідці Отинійської селищної ради від 20.01.2021 року № 13 вказано, що в будинковолодінні, що знаходиться в: [ADDRESS] зареєстровані син [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , онука [PERSON] (а.с. 10). 24 січня 2020 року шлюб між сином позивачки та відповідачкою розірвано, що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду справа № 346/6018/19. Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину залишено проживати із матір`ю. Після розірвання шлюбу прізвище змінено на дошлюбне [PERSON] (а.с. 12). З акту обстеження матеріальних умов від 29.04.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] в будинку батьків в [ADDRESS] . Матеріально-побутові умови задовільні. ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. У відповідності до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не приймають участі у витратах по утриманню будинку, не сплачують комунальні та інші платежі. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років (малолітня особа), визнається місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Системний аналіз ст. ст. 29 та 31 ЦК України дає підстави для висновку, що малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Основними доводами позовної заяви позивачка зазначає, що вона є єдиним власником будинковолодіння що знаходиться в: [ADDRESS] , відповідачі без поважних причин не проживають у вказаному житлі понад один рік, а тому є таким, що втратили право користування житлом. Відповідно до частини другоїстатті 405 ЦК Україничлен сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] , 2009р.н. за адресою: [ADDRESS] не проживають, не сплачують будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не ведуть з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved