Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

ТОВ «Вініл» звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та просить стягнути із відповідача на його користь борг в сумі 16759,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову ТОВ «Вініл» зазначає, що 27 серпня 2014 року між ТОВ «Вініл» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової позики № 27/08, за умовами якого відповідачу з каси підприємства були надані у позику грошові кошти в сумі 19759,00 грн., які той зобовязався повернути в повному обсязі у строк до 30 квітня 2016 року. 01.09.2014 року відповідач отримав кошти у касі підприємства. У пункті 4.1 договору сторони погодили, що відповідач повертатиме борг щомісячними рівними частинами згідно графіку повернення позики, який є додатком № 1 до вказаного договору, шляхом щомісячних відрахувань із заробітної плати позичальника до повного погашення позики. Сума щомісячних відрахувань згідно з додатком № 1 складає 1000,00 грн. У п. 4.5 договору сторони погодили, що у разі звільнення позичальника з ТОВ «Вініл», той зобов'язується погасити усю суму позики до дня звільнення. Саном на 11 листопада 2014 року відповідач повернув частину позики 3000 грн., а неповернутою лишається сума в розмірі 16759,00 грн. 03.02.2015 року відповідач був звільнений з посади водія автотранспортних засобів, та в порушення умов п. 4.5 договору не повернув суму позики в повному обсязі. Враховуючи, що відповідач порушив умови договору, ТОВ «Вініл» вимушено звернутися до суду із позовом. Представник позивача в судове засідання 17.06.2015 року не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання, завчасно надав письмову заяву, якою сповістив про можливість розгляду й вирішення справи за його відсутності, просив предявлений позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду і вирішення справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, заперечень не надав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 серпня 2014 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у сумі 19759,00 грн., що підтверджується укладеним між сторонами у письмовій формі договором позики № 27/08, та зобовязався повернути суму боргу у строк до 30 квітня 2016 року, шляхом щомісячних відрахувань із заробітної плати. Порядок погашення боргу сторони погодили графіком, який є додатком до вказаного договору. Кошти позивачем відповідачу були надані у безпроцентну позику. Відповідачем кошти були отримані у касі позивача,що підтверджується видатковим касовим ордером від 01.09.2014 року. Відповідач належним чином своїх зобовязань не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 16759,00 грн. Як вбачається із копій прибуткових касових ордерів, відповідачем в рахунок повернення суми позики 24.09.2014 року, 23.10.2014 року, 11.11.2014 року було сплачено лише 3000,00 грн. У грудні 2014 року відповідачем кошти в рахунок повернення боргу позивачу сплачені не були, а 03.02.2015 року відповідач звільнився з ТОВ «Вініл», де працював водієм автотранспортних засобів, що підтверджується копією його трудової книжки та наказом № 14-К від 03.02.2015 року, та ця подія відповідно до п. 4.5 договору позики є погодженим сторонами випадком дострокового повернення боргу позичальником в повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1040 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1 та 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами За встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути неповернуту суму боргу відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved