Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 9 735,39 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 132,70 грн. та 3% річних у розмірі 396,53 грн., а всього суму 12 264,62 грн. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що відповідачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2017 року (з урахуванням сплат у липні 2017 року) становить 9 735,39 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційна складова боргу відповідно до ціни позову становить 2 132,70 грн. та 3% річних у розмірі 396,53 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, представник ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» [PERSON] до суду подала заяву у якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 05 лютого 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, виконавцями послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з 01 липня 2014 року по будинку № 23-А по бул. Верховної Ради в м. Києві є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (а.с. 19-21). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS], отже відповідачі є споживачами вказаних послуг (а.с. 35-37). Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 з подальшими змінами, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Цивільні права та обов'язки можуть виникати також безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України). За нормою ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно бухгалтерської довідки за послуги з централізованого опалення станом на 01 липня 2017 року з урахуванням оплат у липні 2017 року по квартирі [ADDRESS] наявна заборгованість за надані послуги за період з жовтня 2014 року по липень 2017 року у розмірі 9 735,39 грн. (а.с. 5, 6). Таким чином, з вищевикладених обставин убачається, що відповідачами не сплачуються грошові кошти за надані послуги з централізованого опалення по квартирі [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем також до сплати відповідачу розраховано на суму боргу відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних у розмірі 396,53 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 2 132,70 грн. (а.с. 8). Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування вищенаведеного будь яких доказів відповідачами суду не надано та про такі заявлено не було. За викладених обставин суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 533 грн. 33 коп. з кожного (а.с. 30).

Outcome: approved