Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з цивільним позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління Вінницької області, [PERSON], [PERSON], публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про звільнення з-під арешту нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме вбудованих приміщень під літерою «А» в будинку [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв. м., які належать [PERSON] Позов мотивований тим, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторнг Україна», та [PERSON] 22.01.2008 року було укладено кредитний договір. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань за даним договором, 22.01.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки вбудованих приміщень під літерою «А» в будинку [ADDRESS], загальною площею 30,1 кв. м. На даний час [PERSON] не виконує своїх кредитних зобов'язань, а тому сторони вирішують питання щодо погашення заборгованості за рахунок іпотечного майна. Позивачу стало відомо про те, що на об'єкт нерухомого майна, відносно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є іпотекодержателем, накладено арешти постановами Ленінського та Замостянського відділів ДВС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області в ході примусового виконання судових рішень. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом про звільнення іпотечного майна з-під арештів. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Марейчик Н.О. вимоги позову підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» визнали у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд ухвалив прийняти визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звільнення іпотечного майна з-під арешту. Представник відповідача ПАТ «Дельта-Банк» за довіреністю Левадська А.В. в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Представники КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» Московець З.П., Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області в судове засідання повторно не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за довіреністю Козачук І.Ю. в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення з тих підстав, що на виконанні у відділі знаходилось виконавче провадження про стягнення коштів з [PERSON], по якому в тому числі, стягувачем було ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В ході примусового виконання державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника, а тому, коли стягувачем було подано заяву про відкликання виконавчого документу, дану постанову було винесено в окреме провадження. Таким чином, на час розгляду даного спору, на виконанні у відділі знаходяться інші виконавчі документи, в тому числі постанова про стягнення виконавчого збору з [PERSON], а тому підстави звільняти даний об'єкт нерухомого майна з-під арешту, на думку представника відділу, відсутні до повного виконання всіх грошових зобов'язань боржником. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав. 22.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-B00/007/2008, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит у розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою за користування коштами відсотків у відповідному розмірі. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № ML-B00/007/2008 від 22.01.2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML B00/007/2008, який того ж дня був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №190. Відповідно до умов договору іпотеки, предметом іпотеки є вбудовані приміщення в будинку літ. «А», які складаються з наступних приміщень: торгівельної зали 6-1, комори 6-2, туалету 6-3, загальною площею 30,1 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 08.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 08 грудня 2006 року за реєстровим № 6597. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від « 10» грудня 2010 року та Договору відступлення прав вимоги № б/н від « 10» грудня 2010 року, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності до положень статей 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-B00/007/2008 від 22.01.2008 року, укладеного між [PERSON] та Закритим Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та за договором іпотеки № PML B00/007/2008 від 22.01.2008 року, що укладений між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк». Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Інформації з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10.09.2014 року (а. с. 28 - 39), Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.08.2014 року (а. с. 40 - 41) на вбудовані приміщення в будинку літ. «А», які складаються з торгівельної зали 6-1, комори 6-2, туалету 6-3, загальною площею 30,1 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], належать [PERSON] та перебувають в іпотеці Позивача, було накладено наступні арешти: · Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40544644 від 11.11.2013 року, що накладений 05.12.2013 року, реєстраційний номер обтяження 3701387, де стягувачем є ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42749403 від 28.04.2014 року, що накладений 12.05.2014 року, реєстраційний номер обтяження 5605435; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43516950 від 26.08.2014 року, що накладений 26.08.2014 року, реєстраційний номер обтяження 6793534; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 24663932 від 22.08.2011 року, що накладений 22.08.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11526565; · Замостянським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області постановою про відкриття виконавчого провадження № 24748788 від 21.02.2011 року, що накладений 07.04.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11044169. Зазначені вбудовані приміщення відповідно до договору іпотеки № PML B00/007/2008 від 22.01.2008 року є предметом іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML-B00/007/2008 від 22.01.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», в разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно положень статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5.3.4. Інструкції «Про проведення виконавчих дій», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно положень статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно частини 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, збереження арешту на вказане заставне майно та подальше проведення стягнення за рахунок предмету іпотеки для задоволення вимог не заставодержателів, на переконання суду є безпідставним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, є припинення дії, яка порушує право. Частиною 2 статті 114 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved