Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

ТОВ «Креді Фінанс Актив» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, що виникли внаслідок невиконання грошового зобов`язання, мотивуючи його тим, що 15.02.2008 між ПАТ АБ «Укоопспілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1 про надання кредиту в сумі 10000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних та кінцевим терміном повернення 14.02.2010 на підставі якого [PERSON] отримано відповідні кредитні кошти. 25.12.2009 рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області у цивільній справі № 2-367/2009 було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ АБ «Укоопспілка» заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 11114 грн 14 коп. Судове рішення набрало законної сили 05.01.2010. 13.02.2019 між ПАТ АБ «Укоопспілка» та ТОВ «Креді Фінанс Актив» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 1 від 15.02.2008 перейшло до ТОВ «Креді Фінанс Актив». 16.10.2019 ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області у справі №2-367/2009 замінено сторону (стягувача) щодо примусового виконання виконавчого листа Новоушицького районного суду Хмельницької області у справі № 2-367/2009, виданого на виконання вказаного вище рішення суду від 25.12.2009 з ПАТ АБ «Укоопспілка» на ТОВ «Креді Фінанс Актив». 11.06.2020 у зв`язку із невиконанням відповідачами рішення суду щодо сплати заборгованості за Кредитним договором позивачем проведено нарахування інфляційних втрат на заборгованість за період з 25.12.2009 (день прийняття рішення суду) по 01.05.2020, що склала 22583 грн 93 коп.. Оскільки вирішити спір з відповідачами в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача вищевказані інфляційні втрати, що виникли внаслідок невиконання грошового зобов`язання. Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 04.08.2020 вказану цивільну справу направлено за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12.10.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою суду від 29.10.2020 розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 23.11.2020. В перше судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, відзиву до суду не направили. Копій ухвал та доданих до них матеріалів позовної заяви фактично не отримали. Поштові відправлення, які направлялися за їх зареєстрованим місцем проживання повернулись без вручення з відміткою, що адресати відсутні за вказаними адресами (а.с. 55-58). Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, з урахуванням положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається, що відповідачі отримали копію ухвал, доданих до них матеріалів позовної заяви та судові повістки 11.11.2020. Представник позивача в судове засідання також не з`явився. Надіслав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі (а.с. 53). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 лютого 2008 року між АТ АБ «Укоопспілка» та [PERSON] укладено договір споживчого кредитування № 1 в сумі 10000 грн на строк до 14.02.2010 (а.с. 4-5). З дублікатів виконавчих листів виданих Новоушицьким районним судом Хмельницької області у цивільній справі № 2-367/2009 за позовом АТ АБ «Укоопспілка» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, вбачається, що 25 грудня 2009 року рішенням вказаного суду, що набрало законної сили 05 січня 2010 року, вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь АТ АБ «Укоопспілка» 10885 грн 29 коп. заборгованості по кредиту, 108 грн 85 коп. судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. А всього: 11114 грн 14 коп. (а.с. 6-7). Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 13 лютого 2019 року ПАТ АБ «Укоопспілка» відступило ТОВ «Креді Фінанс Актив» майнові права до [PERSON] по кредитному договору № 1 на суму 10461 грн 64 коп. (а.с. 8-10, 38-43). Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області № 680/338/19 від 16 жовтня 2019 року, що набрала законної сили 01 листопада 2019 року, було замінено стягувача ПАТ АБ «Укоопспілка» на його правонаступника ТОВ «Креді Фінанс Актив» у виконавчому провадженні по виконанню рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області у цивільній справі № 2/367 від 25 грудня 2009 року (а.с. 37). Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язанням боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язанням, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки у цій справі відповідачі не надали суду жодних доказів виконання ними їх солідарного грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, то позивач, являючись правонаступником майнових прав ПАТ АБ «Укоопспілка» до відповідачів, має право на відшкодування останніми понесених ним інфляційних втрат. При цьому, суд приймає до уваги розрахунки надані позивачем (а.с. 12) та вважає їх обґрунтованими, а тому приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача 22683 грн 93 коп. інфляційних нарахувань за період з 25 грудня 2009 року по 30 квітня 2020 року включно. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 2102 грн судових витрат (по 1051 грн з кожного). На підставі викладеного та

Outcome: approved