Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 31 липня 2018 року Публічне акціонерне товариством та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-124016 та надав кредит на поточні потреби в сумі 81040,00 гривень шляхом перерахуванням коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Строк користування кредитом встановлено до 31 липня 2023 року включно. Позичальник зобов`язався сплачувати платежі за кредитом щомісячно в термін з 25 до 01 числа кожного місяця, згідно графіку платежів. Банк в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором надавши кредитні кошти, а відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої був визначений первісним кредитором ПАТ «Кредобанк» та станом на 20 червня 2019 рік становила 97048,69 гривень, що відповідно до витягу з додатку до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №06/19-2 від 20 червня 2019 року складається з 79749,80 гривень суми залишку за кредитом, 17298,89 гривень суми прострочених процентів. Між ПАТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 20 червня 2019 року було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №CL-124016 від31 липня 2018 року укладеним між ПАТ «Кредитом» та позичальником перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В подальшому, згідно з укладеним договором факторингу, позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача Водночас, зазначає, що відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 70506,77 гривень та судові витрати у справі. Ухвалою судді від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі. Не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що 01 серпня 2018 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-124016. Відповідно до якого сума та валюта кредиту становить 81040,00 гривень. Строк (термін) кредитування 60 місяців терміном до 31 липня 2023 року. Строки (терміни) сплати позичальником щомісячного платежу з 25 по 01 число кожного місяця включно. В п.п.4.1 зазначено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52.99% річних. За несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасного виконавчого грошового зобов`язання. У випадку невиконання обов`язку, банк має право нарахувати позичальнику штраф в розмірі 5% від суми кредиту, що становить 4052 гривень. Сукупна неустойка (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальник на підставі цього кредитного договору не може перевищувати 50% від суми кредиту. З вказаним договором відповідач ознайомився та був підписаний ним. (а.с.5-7). Згідно з договором факторингу №06/19-2 від 20 червня 2019 року між АТ «КРЕДОБАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, за яким право вимоги по кредитному договору №CL-124016 від 01 серпня 2018 року було відступлене на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». (а.с.12-17). Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20 червня 2019 року, [PERSON] входить у даний витяг боржників. (а.с.18). Виходячи з положення ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-124016 від 01 серпня 2018 року, станом на 23 серпня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 70506,77 гривень, яка складається з 48048,62 гривень заборгованість за кредитним договором, 22458,15 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. (а.с.4). Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Згідно зі ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, передбачено, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання частини другої цієї статті, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст.1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів, які б підтверджували погашення заборгованості за кредитними договорами відповідачем повністю або частково, станом на день розгляду справи суду не надано. Враховуючи наведене, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, а тому з відповідача [PERSON] в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» слід стягнути заборгованість за кредитними договорами №CL-124016 від 01 серпня 2048 року в загальному розмірі 70506,77 гривень, в тому числі з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 270,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved