Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

ТзОВ «Кредитні Ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №05007739490, укладеного між ТзОВ « ПростоФінанс» і відповідачем, право вимоги за яким кредитодавець передав позивачеві відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, в сумі 60364, 44 грн, з яких за тілом кредиту 35700,58 грн., за відсотками 12641,28 грн, за комісією 2230,20грн., нараховано штраф в сумі 9792,38 грн. У ході розгляду справи позивачем подано заяву про уточнення позову в межах строків позовної давності про стягнення 55380,16 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: заборгованість кредитом -33388,37 грн, за відсотками- 10181,81 грн., за комісією - 2017,80 грн. і за період з 20.08.2012 року по 10.07.2013 року за порушення зобов*язання за договором нараховано штрафні санкції в сумі 2598,00 грн. В судовому засіданні представник позивача Поліщук А.М. уточнені вимоги підтримав і суду пояснив, що за кредитним договором №05007739496 від 06.10.2008 року між ТзОВ «Простофінанс» і [PERSON] останній отримав кредит в сумі 44250,00 грн. Сторони у кредитному договорі встановили строк його дії - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, а також встановили і строки виконання зобов*язань за щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав сплаті в строк до 10.10.2013 року, що визначено п.1.1 договору та графіком платежів, який є складовою частиною договору, і погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. 18.05.2012 року ТзОВ «Простофінанс» своє право вимоги передало позивачеві за договором купівлі- продажу кредитного портфелю, що стало підставою для дострокового пред*явлення позову відповідно до п.6.2.3 договору. Кредитодавцем було направлено лист-вимогу позичальнику про необхідність виконання зобов*язань за договором рекомендованим листом, позивачем - вимогу про досудове врегулювання спору, які проігноровано. Заборгованість за кредитом нарахована за період із серпня 2010 року до дня звернення до суду, останній платіж від позичальника надійшов у квітні 2010 року. До суду позивач звернувся у серпні 2013 року, штрафні санкції нараховано за рік, що передував зверненню до суду. Просить стягнути заборгованість і судові витрати у справі. Відповідач позов не визнав, в судове засідання не з*явився, представник відповідача [PERSON] подала письмове заперечення на позов, пославшись на пропуск строку позовної давності позивачем, просила застосувати строки давності, оскільки останній платіж за кредитним договором внесено 15.04.2010 року, а до суду позов направлено у серпні 2013 року і з цих підстав відмовити у позові. Також зазначила, що позивачем не надано доказів про направлення повідомлення відповідачеві щодо укладення договору купівлі- продажу кредитного портфелю, який за своєю структурою є договором факторингу, за яким кредитодавець не мав права укладати його, оскільки [PERSON] є фізичною особою, а не є суб*єктом господарювання( зокрема ФОП). Крім того, відповідач не отримав жодного листа з вимогою про дострокове погашення заборгованості. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.10.2008 року між ТзОВ «Простофінанс» і [PERSON] укладено кредитний договір за №05007739496, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 44250,00 грн. зі сплатою 13,99 річних на непогашену суму заборгованості ( п.2.1 договору).За кредитним договором відповідно до п. 9.1 встановлено строк його дії до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, а також встановлено і строки виконання зобов*язань за щомісячним погашенням платежів із зазначенням строку останнього платежу до 10.10.2013 року, що визначено п.1.1 договору та графіком платежів, який є додатком №1 до кредитного договору, а відтак його складовою частиною, за яким погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. 18.05.2012 року ТзОВ «Простофінанс» своє право вимоги за кредитним договором передало пТзОВ «Кредитні ініціативи» шляхом укладення договору купівлі- продажу кредитного портфелю. 30.08.2013 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом про дострокове (п.6.2.3 договору) стягнення заборгованості за кредитним договором №05007739496( а.с.2-3,30), уточнивши позовні вимоги у ході розгляду справи (а.с.103-106), за якими заявлено вимогу про стягнення 55380,16 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором, з яких: за кредитом -33388,37 грн, за відсотками - 10181,81 грн., за комісією - 2017,80 грн., а також за період з 20.08.2012 року по 10.07.2013 року нараховано штрафні санкції в сумі 2598,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями ст.ст.1046- 1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що позичальник порушив виконання зобов*язання за договором, сплативши черговий платіж на погашення заборгованості 15.04.2010 року, після чого погашення припинив, що визнано його представником і підтверджено розрахунком сум заборгованості ( а.с. 24), і кредитодавець передав право вимоги за цим договором позивачеві шляхом укладення договору купівлі - продажу кредитного портфелю, що підтверджено копією договору від 18.05.2012р. та актом приймання - передачі кредитного портфелю від 25.06.2012 року (а.с.14-21,74-76). Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо незаконності укладання кредитного договору, оскільки вказаний договір не суперечить положенням ст.ст. 512-514 ЦК України і міг бути укладений без згоди позичальника, при цьому відповідач після укладення договору купівлі-продажу не виконував зобов*язання за кредитом та не погашав заборгованість на користь первісного кредитора. Позов заявлено в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу до позивача( покупця) прав первісного кредитора і положення договору дають право покупцеві заявити вимогу щодо основного боргу, нарахованих процентів за договором, нарахованої комісії, а також штрафних санкцій (п.3.2 договору)(а.с.15). Крім того, суд вважає, що підстав для застосування строків давності і відмови у задоволенні заявлених вимог немає, оскільки у ході розгляду справи позивач уточнив вимоги з урахуванням строків давності. Задовольняючи уточнені вимоги, суд виходить з того, що у кредитному договорі сторони встановили строк його дії до повного погашення заборгованості(п. 9.1), а також встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п.3.1, п.8.5 договору, графік платежів) ( а.с. 3-8). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що черговий платіж має бути внесений не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору повна (загальна) заборгованість позичальника за цим договором складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, суми комісії за управління кредитом, суми комісії за надання кредиту. Кожний щомісячний платіж включає в себе відповідну частину суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісію за управління кредитом, що підлягають погашенню позичальником у відповідному платіжному періоді. Відповідач перестав виконувати щомісячні зобов*язання по погашенню кредиту 15.04.2013 року( зарахування відбулося 18.04.2010 року), однак строк дії останнього платежу за графіком мав відбутися в строк до 10.10.2013 року, що встановлено п.1.1 договору. Позов про дострокове стягнення заборгованості пред*явлено 30.08.2013 року, позичальнику нараховано заборгованість за кредитом, процентами та комісією за період з серпня 2010 року із включенням до позовних вимог як всієї заборгованої суми, так і майбутніх платежів, тобто в межах загальної позовної давності, яка встановлена у три роки, при цьому штрафні санкції нараховано в межах спеціальної позовної давності за період з серпня 2012 року по липень 2013 року - за один рік( ст. ст. 257, 258 ЦК України). Право кредитодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, є підставою для відмови у позові згідно до ч.4 ст. 267 ЦК України. Але позивачем пред*явлено позовні вимоги з дотриманням цих строків і при цьому відповідно до умов кредитного договору він має повне право заявити і про дострокове стягнення суми боргу, то суд не може прийняти позицію представника відповідача стосовно того, що пропуск строку давності за кредитним договором має бути відрахований з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права, яким став останній платіж - 15.04.2010 року, оскільки така позиція не відповідає положенням укладеного сторонами кредитного договору, за яким ними передбачено його виконання як у цілому до повного погашення заборгованості, так шляхом внесення окремих щомісячних платежів, коли позичальник зобов*язаний здійснювати повернення кредиту частинами у розмірі та в строки, визначені п.1. договору і графіком повернення кредиту до 10.10.2013 року та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Тобто, право кредитора належить вважати порушеним після несплати позичальником чергового платежу і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, але при цьому належить враховувати і строк виконання зобов*язання за договором в цілому. Тому, оскільки позов пред*явлено з дотриманням загальних положень кредитного договору і у відповідності до положень статей ЦК України стосовно позовної давності, то суд вважає, що позивачем не порушено строки звернення до суду. Крім того, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено позовну давність в один рік стосовно до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивачем в цій частині також уточнено позовні вимоги і штрафні санкції нараховано в межах строку позовної давності. Таким чином, із відповідача на користь позивача належить стягнути суму, заявлену при уточнені позову у розмірі 55380,16 грн. і пропорційно задоволеному стягнути з відповідача витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 553,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved