Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

\~ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнював, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 809 717 грн. 60 коп. за кредитним договором № 50009738 від 24.07.2013 року, а також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 3654 грн. 00 коп. [PERSON] обґрунтований тим, що 24 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] [PERSON] був укладений Кредитний договір № 50009738, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 273\~739 грн. 20 коп., що еквівалентно на дату укладання договору 33\~600, 00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель СС, кузов № [NUMBER], обєм двигуна 1\~798 куб.см, рік випуску - 2013, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого визначено в договорі (ПАТ «Креді [PERSON]»), до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням особливостей, передбачених договором. Згідно з п. 1.4.2 та п.п. 2.4, 2.5 Умов кредитування повернення кредиту, додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Позивач вказує, що в порушення умов договору відповідач почав порушувати свої зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів, зокрема, з жовтня 2013 року почав порушувати строки оплати щомісячних платежів. Згідно п. 3.3. договору відповідач зобов'язаний повернути позивачеві у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. У зв'язку із систематичним невиконанням умов договору 03 липня 2014 року позивачем відповідачу було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50009738 від 03.07.2014 року з вимогою повернути суму кредиту, яка була отримана відповідачем 12.07.2014 року. Таким чином, враховуючи те, що відповідач отримав вимогу 12 липня 2014 року, останнім днем повернення кредиту та заборгованості у відповідності до умов договору було 11 серпня 2014 року. Але відповідач не повернув кредит та не сплатив заборгованість. Позивач зазначає, що з відповідачем був укладений Договір застави транспортного засобу № 50009738 від 29.07.2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки Volkswagen, модель СС, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 798 куб.см., білого кольору, рік випуску 2013, реєстраційний номер АР 1777СМ, заставною вартістю 342\~174 грн. 00 коп. Згідно п. 2.1.1 договору застави у разі невиконання відповідачем зобов'язань за договором, позивач має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 Договору застави, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань, 01 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 1435 щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог позивача за договором у розмірі 452\~324 грн. 91 коп. 03 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 44627704 щодо примусового звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1435 від 01.09.2014 року. Також 03 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В ході здійснення даного виконавчого провадження, за сприяння спеціалізованих організацій було вилучено предмет застави, про що 23 вересня 2014 року було складено акт опису й арешту майна. Відповідно до висновку експерта - фізичної особи-підприємця «[PERSON]Л.» вартість предмета застави становить 398\~570 грн. 10 коп. На рахунок позивача внаслідок звернення стягнення на предмет застави було перераховано 396\~913 грн. 18 коп. Проте коштів, які були зараховані на рахунок позивача, не було достатньо для покриття тіла кредиту у повному обсязі та відсотків за користування кредитом. Станом на 29 травня 2015 року (дата підготовки позовної заяви) сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить еквівалент в гривні 18 828, 84 доларів США. Курс ПАТ «Креді [PERSON]» на дату підготовки позовної заяви складав 21,065 грн. за 1 долар США. Позивач вказує, що сума кредиту, яка підлягає поверненню, становить 396\~629 грн. 41 коп. (18 828,84 х 21,065). Згідно з умовами Кредитного договору № 5009738 від 24.07.2013 року процентна ставка становить 9,90%. Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає поверненню, становить 396 629, 41 грн., кількість днів прострочення сплати суми кредиту (строк користування кредитом) становить 291 день (з 12.08.2014 року по 29.05.2015 року), розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується наступним чином: 396\~629, 41 х 9,90 % х 291/360 = 31\~740 грн. 27 коп. Таким чином, позивач вказує, що загальна сума основного боргу зі сплати кредиту за договором на дату складання позовної заяви становить 428\~369 грн. 68 коп. Крім того позивач зазначає, що згідно п. 6.3 договору у разі неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, позивач має право вживати необхідних, на його розсуд заходів для забезпечення своїх прав, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з відповідачем. Витрати позивача на такі дії підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі. Відповідно до п. 8.5 договору збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Позивач, з метою отримання юридичної допомоги, звертався до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», у звязку з чим поніс витрати в сумі 84\~413 грн. 84 коп., а з урахуванням податку на додану вартість - в сумі 101\~296 грн. 61 коп. Крім того, позивачем були здійснені витрати у зв'язку із необхідністю підготовки позовної зави про стягнення заборгованості та збитків за договором та представництвом інтересів в суді, яке було здійснене ТОВ «Юридична фірма Вернер» в сумі 5000 гривень. Вказана сума, на думку позивача, також має бути йому компенсована з урахуванням податку на додану вартість в сумі 6000 гривень. Також позивач вважає, що має всі підстави для задоволення позовних вимог, окрім іншого, в частині стягнення реальних збитків, завданих позивачеві, внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем, оскільки наявні всі ознаки цивільно-правового правопорушення. Станом на момент подання заяви до суду розмір збитків, на думку позивача, становить 107\~296 грн. 61 коп. Відповідно п. 8.2 Договору у разі порушення відповідачем терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту, відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в п. 3.2.1, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми кредиту. Оскільки, станом на момент подання позовної заяви, кредит позивачеві не повернутий, відповідач не виконав свої зобов'язання, погоджені в п. 3.3. Договору. Позивач зазначає, що станом на момент надання суми кредиту відповідачеві, з урахуванням діючого обмінного курсу валют, сума кредиту становила 273\~739 грн. 20 коп. Таким чином, розмір штрафних санкцій, погоджений сторонами, має розраховуватись виходячи з суми кредиту наданої відповідачеві, наступним чином: 273 739, 20 * 20% = 54 747, 84 грн. Отже, штраф за порушення відповідачем вимог п. 3.3 договору становить 54\~747 грн. 84 коп. Позивач також вказує, що згідно з ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором, за розрахунком позивача, складає 9486 грн. 51 коп., яка розрахована наступним чином: 3% = СЗ х 3% / 365 х КДП, де СЗ - сума заборгованості; КДП - кількість днів прострочення (291 день з 12.08.2014 року по 29.05.2015 року). Загальна сума втрат від інфляційних процесів, що, на думку позивача, підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором, складає 209\~816 грн. 96 коп. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості у розмірі 809\~717 грн. 60 коп., що складається з основної суми заборгованості 428\~396 грн. 68 коп., збитків 107\~296 грн. 61 коп., штрафу 54\~747 грн. 84 коп., 3% річних 9\~486 грн. 51 коп. та інфляційних втрат 209\~816 грн. 96 коп. 05 грудня 2016 року відповідач за первісним позовом [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Порше Мобіліті», в якій просить визнати недійсним Кредитний договір від 24.07.2013 року № 50009738, укладений між [PERSON] [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», в частині положень «Основних умов кредитування», а саме - пункт «Сума кредиту» в частині «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 33 600,00 дол. США», пункт «Курс для обчислення» повністю, пункт щодо сплати усіх платежів в частині «підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування»; у додатку до Кредитного договору від 24.07.2013 року № 50009738 - «Загальні умови кредитування» в аб.1 пункту 1.1 в частині «В кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін», пункт 1.3 (1.3.1, 1.3.2, 1.3.3) та пункти 2.3 і 2.3.1 повністю; в частині додатку 2 - «Графік погашення заборгованості до Кредитного договору від 24.07.2015 року № 50009738». 19 січня 2017 року ухвалою суду позовна заява ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором № 50009738 від 24.07.2013 року, та позов [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним обєднані в одне провадження. [PERSON] заява [PERSON] обґрунтована тим, що 24 липня 2013 року він уклав Кредитний договір № 50009738 із ТОВ «Порше Мобіліті» на суму 273\~739 грн. 20 коп. з процентною ставкою 9,90%, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля, строком на 60 місяців. Розділом «Основні умови кредиту» договору був визначений еквівалент суми кредиту в доларах США у розмірі 33 600,00 дол. США та курс для обчислення - 8,1470 дол. США. Також розділом «Основні умови кредиту» договору визначено, що усі платежі за договором повинні бути сплачені в гривнях, але підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище. Разом з тим, графіком погашення заборгованості суми платежів визначено виключно в іноземній валюті, а саме - в доларах США. Таким чином, і зазначення еквіваленту валюти, і наявність графіку погашення заборгованості, яким суми платежів визначено виключно в іноземній валюті - доларах США та порядок розрахунку розміру щомісячних платежів (перерахунок доларів США у гривню по курсу зазначеному в розділі Договору «Основні умови кредиту»), свідчить про те, що фактично валютою кредитного договору є долар США, тобто споживчий кредит надано в іноземній валюті. Між тим, [PERSON] вказує, що приписами ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» імперативно закріплено, що надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється, крім того, такі положення договору споживчого кредиту є несправедливими. Відповідно до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Невідповідність договору споживчого кредиту вимогам закону в момент його укладення тягне за собою недійсність такого договору або окремих його положень відповідно до ст. 215 ЦК України. За умовами Кредитного договору № 50009738 всі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США. Тобто, загальними умовами кредитного договору передбачено застосування еквіваленту іноземної валюти у розрахунках між сторонами зазначеного договору та встановлюється порядок такого розрахунку. Відповідно до пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту, позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому розрахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. У кредитному договорі визначено застосування обмінного курсу за безготівковими операціями Філії «КІБ» ПАТ «Креді [PERSON]», чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку. Також наприкінці Графіку погашення встановлено вартість послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору як орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом у еквіваленті доларів США та гривні на день укладання договору. [PERSON] зазначає, що по суті таке щомісячне перерахування тіла кредиту, додаткового кредиту та процентів за ними з доларів США у гривню вводить його в оману стосовно валюти кредитування, предмету договору, його ціни та способу розрахунку ціни договору. Банки чи інші фінансові установи у відповідності до положень статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, повинні надати споживачу повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808. Згідно з п. 3.6 Правил банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Крім того, укладання графіку погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів лише в доларах США, на думку [PERSON], є незаконним, оскільки кредитор у відповідності до вимог ст.1054 ЦК України надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту. Крім того, [PERSON] вказує, що спірний кредитний договір не містить усі відомості, які зазначені у п.п. 2.1- 2.4 Правил, оскільки у кредитному договорі не зазначена повна сума кредиту, детальний розрахунок сукупної вартості кредиту для споживача, як у процентному значені, так і в грошовому виразі у національній валюті України гривні, у вигляді окремого письмового документу, а наявний розрахунок щомісячних платежів за повернення кредиту проведено за пунктом 1.3.1. Загальних умов кредитування за формулою із змінними величинами, що призводить до зміни у витратах, пов'язаних з обслуговуванням кредиту, а це відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими умовами. Так, у Графіку погашення кредиту, який є додатком до Кредитного договору, суми щомісячних платежів визначені виключно в іноземній валюті доларах США. Крім того, у договорі не зазначений детальний розпис сукупної вартості кредиту, як це вимагається аб. 6 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». [PERSON] звертає також увагу на те, що у договорі зазначено орієнтовну сукупну вартість кредиту, однак це є відмінним поняттям від детальної сукупної вартості кредиту, який повідомляється кредитодавцем споживачу перед укладанням договору. Також відповідач за первісним позовом зазначив, що кредитор не надав йому як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування в письмовій формі повної, достовірної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту у національній валюті України - гривні, яка надається перед укладенням кредитного договору. Крім того, 28.10.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняла рішення, яким за результатами розгляду позову до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним встановлено, що правочин, який укладає ТОВ «Порше Мобіліті» з позичальниками не відповідає законодавству України в частині визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США. В судове засідання сторони не зявились. Від представника ТОВ «Порше Мобіліті» - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Раніше від представника Товариства до суду надійшло заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, виходячи з наступного. Твердження позивача про те, що застосування еквіваленту іноземної валюти в Кредитному договорі є неправомірним, не відповідає дійсності і був зроблений висновок внаслідок невірного тлумачення норм чинного законодавства України. Жодних підстав вважати недійсним Кредитний договір в іноземній валюті немає, оскільки сума кредиту, розмір платежів та розрахунки визначаються та здійснюються в національній валюті в гривні. Представник Товариства також не згодний із твердженням [PERSON] щодо валютних ризиків внаслідок коливання курсу, оскільки Позичальник був згодний із такими умовами при підписанні Кредитного договору, і, крім того, коливання курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти можливе як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення. Також представник не згодний із посиланням [PERSON] на Постанову НБУ «Правила надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10.05.2007 року, оскільки дія цієї Постанови прямо не розповсюджується на діяльність Товариства. Його діяльність з кредитування фізичних та юридичних осіб регламентується Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також представник Товариства зазначає, що волевиявлення [PERSON] щодо укладення Кредитного договору було вільним. Позивач з власної ініціативи звернувся до Товариства із проханням щодо надання кредиту. Отже, договір був укладений без застосування насильства, обману чи зловживання довірою. Також сплата грошових коштів Позичальником за Кредитним договором є виконанням умов Кредитного договору належним чином та не має ознак шкоди (збитків). Представник Товариства вказує, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, було проведено планову виїзну комплексну перевірку діяльності ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 30.09.2010 року по 30.09.2013 року, за результатами якої комісією не було виявлено жодних порушень в сфері діяльності Товариства з питань надання фінансових послуг. Від [PERSON] та його представника [PERSON] до суду надійшли заяви з проханням розгляду справи у їх відсутність. [PERSON] вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] не визнають в повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за Кредитним договором № 50009738 від 24.07.2013 року не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним - підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] [PERSON] був укладений Кредитний договір № 50009738 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 273\~739 грн. 20 коп., що еквівалентно на дату укладання договору 33\~600, 00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель СС, кузов № [NUMBER], обєм двигуна 1\~798 куб.см, рік випуску - 2013, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. \\а.с.13 т.1\\ Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування (надалі Умови), що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. \\а.с.14-21 т.1\\ Згідно п. 1.4.2. та п.п. 2.4, 2.5 Умов, повернення кредиту, додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого ТОВ «Порше Мобіліті». \\а.с. 14-15 т. 1\\ Відповідно до\~ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Період нарахування процентів, у відповідності до п. 2.4 Умов, починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. \\а.с. 15 т. 1\\ Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог\~ст. 525 ЦК України\~вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3.3. Умов позичальник зобов'язаний повернути Компанії у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується Компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. \\а.с. 17 т. 1\\ У зв'язку з систематичним невиконанням умов договору 03 липня 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» було направлено вимогу (повідомлення) [PERSON] щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50009738 від 03.07.2014 року з вимогою повернути суму кредиту та заборгованості за Договором кредиту у загальному розмірі 452\~324 грн. 91 коп., що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вимоги. \\а.с. 31 т. 1\\ Згідно положень вимоги протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги позичальник зобов'язаний був повернути суму кредиту та сплатити заборгованість. 12 липня 2014 року вказана вимога була отримана [PERSON], що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого додана до матеріалів справи. \\а.с. 32 т. 1\\ Таким чином, оскільки відповідач за первісним позовом отримав вимогу 12 липня 2014 року, тому останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідно було 11 серпня 2014 року. Однак судом встановлено, що у зазначений строк [PERSON] не повернув кредит та не сплатив заборгованість. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений Договір застави транспортного засобу № 50009738, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки Volkswagen, модель СС, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 798 куб.см., білого кольору, рік випуску 2013, реєстраційний номер АР 1777СМ, заставною вартістю 342\~174 грн. 00 коп. \\а.с. 26-29 т. 1\\ Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно п. 2.1.1 договору застави у разі невиконання Заставодавцем зобов'язань за Договором, Заставодержатель має право задовольнити за рахунок Предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього Договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію. \\а.с. 27 т. 1\\ Відповідно п. 5.4. Договору застави звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. \\а.с. 28 т. 1\\ 01 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено Виконавчий напис № 1435 щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» за Договором у розмірі 452\~324 грн. 91 коп. \\а.с. 30 т. 1\\ 03 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 44627704 щодо примусового звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1435 від 01.09.2014 року. \\а.с. 34 т. 1\\ Крім того, 03 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen, модель СС, кузов № [NUMBER], білого кольору, рік випуску 2013, реєстраційний номер АР 1777СМ, що належить [PERSON], у межах суми звернення стягнення у розмірі 452\~324 грн. 91 коп. \\а.с. 36-40 т. 1\\ Відповідно до висновку експерта - фізичної особи-підприємця «[PERSON]Л.» вартість предмета застави станом на 07 жовтня 2014 року становить 398\~570 грн. 10 коп. \\а.с. 41 т. 1\\ Згідно наданої до матеріалів справи копії платіжного доручення № 37 від 26.02.2015 року, на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» внаслідок звернення стягнення на предмет застави від [PERSON] було перераховано 396\~913 грн. 18 коп. \\а.с. 42 т. 1\\ ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу [PERSON] був направлений розрахунок суми заборгованості згідно Кредитного договору станом на 29.05.2015 року, згідно якого сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить еквівалент в гривні 18 828, 84 доларів США (Курс ПАТ «Креді [PERSON]» на дату підготовки позовної заяви складав 21, 065 грн. за 1 долар США). Сума кредиту, яка підлягала поверненню - 396\~629 грн. 41 коп. =18 828, 84 * 21, 065. \\а.с. 43 т. 1\\ Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст.16 ЦК України. Додержання принципу змагальності у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Письмовими доказами відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Позивачем за первісним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до позову не наданий документ, що містить відомості розрахунку основної суми заборгованості (із зазначенням періодів) за Кредитним договором, розрахунок збитків, розрахунок штрафу, розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних витрат, суми яких позивач просить стягнути з відповідача. Цейрозрахунок повинен бути підписаний уповноваженою особою, яка його склала, містити гербову печатку організації, яка його видала, та повинні бути завірені аркуші розрахунку. Наявність цих обставин свідчить про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача. Такого самого висновку про необхідність наявності переліченої вище інформації дійшов Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ України в своїй ухвалі від 22 жовтня 2014 року по справі № 6-26251св14. За таких обставин суд вважає позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору від 24.07.2013 року № 50009738 суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. У статті 192 ЦК України закріплено, що гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч.1 ст. 524 та ч.1 ст. 533 ЦК України зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем, права якого захищаються на підставі, є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що під час укладення оспорюваного правочину діяла заборона на надання та отримання споживчих кредитів саме в іноземній валюті, але банки не було позбавлено права надати, а позичальників отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти. В своїх запереченнях ТОВ «Порше Мобіліті» на позовні вимоги [PERSON] посилаються на те, що діяльність Товариства з кредитування фізичних та юридичних осіб регламентується Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». І дія Постанови НБУ «Правила надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10.05.2007 року на Товариство не розповсюджується, оскільки воно не є банком. Але при цьому графік погашення кредиту визначено виключно в іноземній валюті доларах. \\а.с. 22-24 т. 1\\ Суд вважає, що ТОВ «Порше Мобіліті» не мало права надавати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти доларах і у графіку погашення кредиту визначати суми платежів в еквіваленті іноземної валюти доларах. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Відповідно до ч. 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Невідповідність договору споживчого кредиту вимогам закону в момент його укладення тягне за собою недійсність такого договору або окремих його положень відповідно до\~ст. 215 ЦК України. Положеннями ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, за умовами Кредитного договору № 50009738 всі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США. Тобто, загальними умовами кредитного договору передбачено застосування еквіваленту іноземної валюти у розрахунках між сторонами зазначеного договору та встановлюється порядок такого розрахунку. Зокрема, відповідно до пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування (додаток до Договору) розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій що зазначена в такому розрахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2% різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником. У Кредитному договорі визначено застосування обмінного курс за безготівковими операціями Філії «КІБ» ПАТ «Креді [PERSON]», чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку. Також наприкінці Графіку погашення встановлено вартість послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням Кредитного договору, як орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом у еквіваленті доларів США та гривні на день укладання Договору. З таких умов випливає, що по суті таке щомісячне перерахування тіла кредиту, додаткового кредиту та процентів за ними з доларів США у гривню є незрозумілим для Позичальника стосовно валюти кредитування, предмету договору, його ціни та способу розрахунку ціни договору. Разом з тим, вимогами ч. ч. 1, 4\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Верховний Суд України у правовому висновку від 11.09.2013 року у справі № 6-40цс13 зазначав, що, аналізуючи норму ст. 18 Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Принцип добросовісності передбачає добросовісну, належну поведінку при виникненні та виконанні зобов'язання - вчинення дій таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода третім особам, неможливість укладення зобов'язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою тощо. Принцип добросовісності передбачає чесну, сумлінну поведінку суб'єктів зобов'язання, вчинення ними всіх залежних від них дій щодо належного виконання зобов'язання та не порушення прав інших осіб. Принцип справедливості передбачає таку поведінку кожної із сторони зобов'язання по відношенню до своїх прав і обов'язків, яка б виключала необ'єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов'язання стосовно одна одної. У відповідності до ч.4\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основного боргу. Так, графіком погашення кредиту до спірного Кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу в еквіваленті у доларах США. Між тим, укладання графіку погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів лише в доларах США є незаконним, оскільки кредитор у відповідності до вимог\~\~ст.1054 ЦК України\~надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту. Отже, спірні умови договору суперечать вказаним вище положенням\~Закону України «Про захист прав споживачів», наслідком чого є\~\~істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача в порушення принципу добросовісності.\~ Крім того, відповідно до висновку експерта від 21 червня 2016 року метод нарахування зобовязань за кредитним договором № 50009738 від 24.07.2013 року, Загальних умовах кредитування, які є додатком до кредитного договору № 50009738 від 24.07.2013 року, графіку погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору № 50009738 від 24.07.2013 року, розмір яких розраховано за відповідним обмінним курсом, який застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США на основі діючого обмінного курсу валюти не дає можливість документально дослідити розмір щомісячного платежу у гривні на погашення заборгованості [PERSON], загальну суму зобовязання, яку він повинен сплачувати у період дії договору станом на 24.07.2013 року, що призводить до невизначеності зобовязань [PERSON] щодо розміру коштів, які він повинен сплачувати у період дії договору станом на 24.07.2013 року, що не відповідає умовам ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також п. 3.8 вимог постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за № 541/13808.\~\\а.с. 52-73 т. 2\\ Так, Конституційний Суд України у справі від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 про захист прав споживачів кредитних послуг у мотивувальній частині рішення зазначав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через установлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. За змістом ч. 2\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~кредитодавець зобов'язаний перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, зазначивши, зокрема,\~\~орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; інші умови, передбачені законодавством. Спірний Кредитний договір не містить відомості про детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, як у процентному значені, так і в грошовому виразі у національній валюті України - гривні у вигляді окремого письмового документу, а наявний розрахунок щомісячних платежів за повернення кредиту проведено за пунктом 1.3.1. Загальних умов кредитування за формулою із змінними величинами, що призводить до зміни у витратах, пов'язаних з обслуговуванням кредиту, а це відповідно до п. 3 ч. 5\~ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~є несправедливими умовами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року (справа № 6-80цс13) за положеннями ч. 5 ст.\~11, ст.\~18 Закону України від «Про захист прав споживачів»\~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема\~\~щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними. Таким чином, в порушення\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~умови Кредитного договору від 24.07.2013 року № 50009738 з додатками, які є його невід'ємними частинами, якими передбачена сплата позичальником коштів на повернення кредиту в перерахунку за поточним обмінним курсом гривні до долара США, є дискримінаційними по відношенню до позичальника, а вказані умови договору - несправедливими, що порушують права [PERSON] як споживача, фактично приховуючи надання кредиту в іноземній валюті. Положеннями ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3,5,6\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»\~під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Резолюцією Генеральної асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року № 39/248 констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та, виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів, серед яких визначено сприяння у боротьбі зі шкідливою діловою практикою підприємств, яка негативно відбивається на споживачах. Хартією захисту споживачів, ухваленою 25 сесією консультативної асамблеї Європейського союзу у 1973 році за № 543, передбачено, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, оскільки споживачу під час укладення кредитного договору об'єктивно бракує знань для здійснення правильного вибору послуг із запропонованих на ринку та оцінки укладеного договору. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а саме: суд вважає необхідним визнати недійсним Кредитний договір № 50009738, укладений 24 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON], в частині положень «Основних умов кредитування», а саме: пункт «Сума кредиту» - в частині «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 33 600,00 дол. США»; пункт «Курс для обчислення» - повністю; пункт щодо сплати усіх платежів в частині «підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування» - повністю; у додатку до Кредитного договору від 24.07.2013 року № 50009738 - «Загальні умови кредитування» в абз.1 пункту 1.1 в частині «В кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін», пункт 1.3 (1.3.1, 1.3.2, 1.3.3) та пункти 2.3 і 2.3.1 - повністю; в частині додатку 2 - «Графік погашення заборгованості до Кредитного договору від 24.07.2015 року № 50009738» - повністю. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України суд також вважає необхідним стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved