Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 74144,74 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.08.2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1-23887, який був підписаний у присутності менеджера компанії. За умовами вказаного договору відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75% річних від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення до 15 серпня 2018 року. Позичальник свої зобов`язання перед кредитодотавцем не виконала. Станом на 20.02.2019 року заборгованість становить 74144,74 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, 300,00 грн. витрат, пов`язаних з досудовим врегулюванням повернення заборгованості та 1921,00 грн. судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи з невідомих суду причин в судове засідання не з`явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подала. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Так, у судовому засіданні встановлено, що 15.08.2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1-23887. За умовами кредитного договору відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75% річних від суми кредиту. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 15.08.2018 року. Згідно п. 1.4. кредитного договору, кредит наданий позичальнику на 12 місяців, кінцевий строк повернення кредиту 15.08.2019 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі сторони позивача умови вищезазначеного кредитного договору були виконані в повному обсязі, шляхом видачі коштів із каси Кредитора в день підписання договору. Позичальник свої зобов`язання не виконала. На відправлені листи про вирішення ситуації досудовим шляхом не відреагувала, в добровільному порядку не бажає сплатити кредит. Станом на 20.02.2019 року заборгованість відповідача становить 74144,74 грн., з яких: борг по тілу кредиту - 47394,42 грн.; нараховані відсотки - 26450,32 грн.; нарахована пеня - 300,00 грн., що стверджується довідкою розрахунком заборгованості. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані відповідними нормами ЦК України та кредитним договором за № 1-23887 від 15.08.2018 року. Так, відповідно до ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, в порушення умов укладеного договору та в порушення ст.526 ЦК України, не виконала свої зобов`язання перед позивачем по поверненню кредиту, позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved