Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позивач просив стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 54703 грн. 25 коп., яка складається із 33235 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом та 21467 грн. 76 коп. заборгованість за відсотками та комісіями, та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначено, що 28.10.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р.22.981.73090, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 34061 грн. зі сплатою 11,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти. Станом на 31.12.2015 року відповідачка не повернула банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором становить 54703 грн. 25 коп. 31.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-2. Згідно умов договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, ПАТ «Ідея Банк») відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, позивачу) з 31.12.2015 року, а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Станом на 11.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 54703 грн. 25 коп., а саме 33235 грн. 50 коп. заборгованості за тілом кредиту та 21467 грн. 76 коп. заборгованості за відсотками та комісіями (виписка по особовому рахунку № 29099498173090.980 та розрахунок заборгованості станом на 11.02.2016 року). Згідно статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватись належним чином і в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом чи іншим актом цивільного законодавства. Відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови договору. Відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобовязання фактора за договором за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, повязаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Представник позивача за довіреністю [PERSON] при подачі позову до суду надала письмове клопотання, в якому справу просила розглянути за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, вказавши, що заборгованість по кредиту виникла через складне матеріальне становище, оскільки вона не працює, хворіє, та потребує коштів на лікування. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 28.10.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р.22.981.73090, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 34061 грн. зі сплатою 11,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Згідно п. 5.2 договору, цей договір вступає в силу з дня його підписання та діє до 28.10.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 28.10.2013 року. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно договору факторингу № 31/12-2 від 31.12. 2015 року «Ідея Банк» відступає (передає у власність) Факторові (новому кредитору) з 31.12.2015 року права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 31 грудня 2015 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за плату. Фактор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, та одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання ними зобовязань за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Відповідно до п. 4.2.3. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку, якщо позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більше 1(одного) календарного місяця. Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 11,9 % від залишкової суми кредиту та плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в розмірі 3 % від початкової суми кредиту. Відповідно до кредитного договору платежі з повернення кредиту, сплату процентів за його користування, позичальник [PERSON] мала здійснювати рівними частинами відповідно до графіку щомісячних внесків за кредитним договором, а саме: до 01 числа кожного місяця вносити платіж у сумі 1777, грн. 78 коп., а останній платіж у сумі 1824 грн. 94 коп. Позичальник взяті на себе зобовязання порушила, а саме не вносила платежі у визначені строки та у повному обсязі. Згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 11.02.2016 року заборгованість за кредитом становить 54703 грн. 25 коп., з яких: - 33235 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; - 21467 грн. 76 коп. заборгованість за відсотками та комісіями. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, а також те, що на день розгляду справи заборгованість позивачу не сплачена, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved