Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2013 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] /а.с. 4,5 /. Позивач 04.06.2019 року звернувся з позовом у суд, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, покликаючись на те, що спільне життя у них не склалося, виникали постійні сварки, внаслідок того, що кожен з них мав різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання доньки, чому останні роки вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Він втратив до відповідачки хороші почуття та примиритися не бажає. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, проте забезпечив явку свого представника в судове засідання, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутність. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, додатково пояснив, що декілька років сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Його довіритель примиритися не бажає, вважає, що сімейний конфлікт носить стійкий характер. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно подружнє життя з позивачем не склалося, виникали сварки, останні роки вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують. На даний час вона фактично створила нову сім`ю, в якій виховує сина від іншого чоловіка. Ствердила, що примирення між нею та позивачем не можливе, а тому просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, останні роки вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідачка фактично створила нову сім`ю та виховуює сина від іншого чоловіка, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між сторонами. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2013 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] /а.с. 4,5/. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що такий народися [INFO] , батьками є відподачка та [PERSON] . Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, останні роки вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини так як відповідачка фактично створила нову сім`ю та виховуює сина від іншого чоловіка, а тому збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Крім цього, представник позивача та відповідачка ствердили про стійкий розлад у сім`ї сторін, внаслідок чого збереження подружнього життя між [PERSON] та [PERSON] є неможливе. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, так як вони не підтримують сімейних відносин, відповідачка фактично створила нову сім`ю, в якій виховуює сина від іншого чоловіка, а тому шлюб існує формально та такий слід розірвати. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.12, 89, 200, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved