Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом його продажу від імені боржника, посилаючись на те, що 14.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 17680 дол.США для придбання автомобіля строком до 14.07.2015 року, а останній повинен був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі 14,00% річних. Оскільки відповідач свої обов'язки за договором належним чином не виконував, то утворилася заборгованість у розмірі 294220,16 грн., та позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст.26,30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Однак позивач не може реалізувати своє право, а тому звернувся з вищевказаним позовом до суду. Правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк», є ТОВ «Кредекс Фінанс», згідно договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 р., укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», а також згідно договору факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило, а ТОВ «Вердикт Фінанс» прийняло право вимоги за договором №11371116000 від 14.07.2008 р. Сторони у засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався (а.с.102). Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 17680 дол.США для придбання автомобіля строком до 14.07.2015 року, а останній повинен був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти в розмірі 14,00% річних в порядку і на умовах, зазначених в договорі. З метою забезпечення виконання даного кредитного зобов'язання відповідач передав у заставу транспортний засіб марки Skoda, модель Octavia Tour, 2008 року випуску, колір синій, тип ТЗ легковий комбі, номери агрегатів: двигун1595, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. (а.с.17-28). Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 20 квітня 2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», було укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги до боржників(а.с.62-65). 20 квітня 2012 р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», було укладено договір факторингу№05/12-КВ, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги за кредитами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу [PERSON].(а.с.66-68,69). АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, свої зобов'язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] вказану суму кредиту шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. У свою чергу останній прийняв позику і використав її за призначенням, але грошові зобов'язання щодо погашення кредиту належним чином не виконує. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до пунктів 3.1.1 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати відсотків за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ у гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті.(п.4.1 кредитного договору). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору станом на 19.11.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 294220,16 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 136154,71 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення прав вимоги -88053,95 грн.; нараховані відсотки на дату подачі позову - 35269,42 грн.; пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання - 35269,42грн.; 3 % річних від простроченої суми - 4084,60 грн. Підпункт 6.1 кредитного договору, що не суперечить вимогам ст.1050 ЦК України, передбачає право позивача вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору. Відповідно до умов договору факторингу№05/12-КВ, до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором [PERSON], що не суперечить п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст.26,30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. В силу ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Згідно з ч. 5 цього ж Закону, договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В силу ч.2 ст.662 ЦК України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.28 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. На підставі вище викладеного, та враховуючи вимоги ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3859,8 грн.(а.с.1-5).

Outcome: approved