Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулось до Ровеньківського міського суду Луганської області з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) 31 901,24 грн. заборгованості. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 17.09.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №39650423 за яким позичальник отримав кредит в сумі 10 533,94 грн. В подальшому, 20.06.2012 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 26/12-ФНКю до [PERSON] за кредитним договором від 17.09.2010 року №39650423 на суму 40 721,24 грн., з них: 9 621,87 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 0,08 грн. - заборгованість за відсотками, 5 178,06 грн. - заборгованість за платою управління кредитом, 25 921,23 грн. заборгованість за пенею. Про відступлення права вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повідомила позичальника листом від 26.06.2012 року. Оскільки відповідач не вносить плату по кредиту, станом на 20.06.2012 року перед позивачем по кредитному договору №39650423 рахується заборгованість в сумі 31 901,24 грн., з них: 5 908,01 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 25 921,23 грн. - пеня за прострочення повернення кредиту. Вказане стало причиною звернення позивача з даним позовом до суду за захистом порушених прав. До початку розгляду справи по суті, позивач подав до суду заяву від 25.02.2014 року про збільшення позовних вимого, якою просив стягнути з відповідача судові витрати, що пов'язані з публікацією оголошення в пресі в розмірі 174,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь - яких пояснень по справі від останнього на адресу суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 17.09.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №39650423 за яким позичальник отримав кредит в сумі 10 533,94 грн., плату за яким зобов'язувався вносити щомісячно, згідно з графіком платежів. Підписавши вказаний договір, відповідач також погодився, що він прийняв загальні умови з надання кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», що є невід'ємною частиною умов кредитного договору. 20.06.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №26/12-ФНКю до [PERSON] за кредитним договором від 17.09.2010 року №39650423. Відповідно до умов вказаного договору, первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги до позичальника по кредитному договору №39650423 від 17.09.2010 року на суму 40 721,24 грн., з них: 9 621,87 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 0,08 грн. - заборгованість за відсотками, 5 178,06 грн. - заборгованість за платою управління кредитом, 25 921,23 грн. заборгованість за пенею. Про відступлення права вимоги та розмір заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повідомило позичальника листом від 26.06.2012 року (а.с.-7). Судом встановлено, що позивач також повідомив позичальника про перехід до нього права грошової вимоги по кредитному договору №39650423 від 17.09.2010 року та вимагав повернути заборгованість, що стверджується листом від 26.06.2012 року (а.с.-8). Так як відповідач ухиляється від виконання зобов'язань, кошти на рахунок позивача для погашення заборгованості по кредиту не перераховує, позивач вимагає стягнути заборгованість в сумі 31 901,24 грн., з яких: 5 908,01 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 25 921,23 грн. - пеня за прострочення повернення кредиту за період з 17.09.2010 року по 20.06.2012 року. З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків. Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За своєю правовою природою укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] договір № 39650423 від 17.09.2010 року є кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит сплативши проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З зазначеного слідує, що відповідач не виконав покладений на нього кредитним договором обов'язок щодо своєчасного внесення плати по кредиту та інших платежів, які визначені умовами кредитного договору. Згідно з п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що укладений 20.06.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договір № 26/12-ФНКю за своєю природою є договором про відступлення права вимоги. Тому, позивач вправі вимагати від позичальника за кредитним договором №39650423 від 17.09.2010 року виконання обов'язку щодо сплати кредиту та інших платежів, щодо яких було відступлено право вимоги, а саме: 9 621,87 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 0,08 грн. - заборгованість за відсотками, 5 178,06 грн. - заборгованість за платою управління кредитом, 25 921,23 грн. заборгованість за пенею. З цього слідує, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 980,01 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо правомірності вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення кредиту в сумі 25 921,23 грн., слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Загальними умовами з надання фізичним особам кредитів (пункт 14.3), які є невід'ємною частиною умов кредитного договору, згідно пунктом 7 кредитного договору передбачено, за повне або часткове прострочення кредиту та/або внесення плати за кредитом позичальник зобов'язується сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 1 % від суми прострочення за кожний день прострочення. Зобов'язання платити пеню у позичальника виникає на п'ятий календарний день, що настає за пропущеним граничним терміном щомісячного платежу, але якщо станом на граничний термін щомісячного платежу уже наявне прострочення позичальника, яке не усунене станом на зазначений термін, то пеня нараховується з наступного дня, що настає за таким граничним терміном щомісячного платежу. Нарахування пені здійснювалося первісним кредитором за період з 17.09.2010 року по 20.06.2012 року (а.с.-7). Як слідує з виписки з реєстру боржників (а.с.-6), первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до [PERSON] по кредитному договору №39650423 від 17.09.2010 року, в тому числі, і щодо заборгованості по сплаті пені в сумі 25 921,23 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь пені в сумі 25 921,23 грн. є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 319 грн. 01 коп. (а.с.-4), а також, поніс інші витрати, що пов'язані з розглядом справи (публікація в пресі оголошення про виклик відповідача) в сумі 174,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved