Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроплюс-Сервіс» звернулося в суд з позовом до [PERSON], Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Славута», третя особа - приватний нотаріус Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Кузьменко В.П., про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договорів оренди землі, укладених 10.11.2008 року, [PERSON] надані в користування позивачу земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 5,2782 га (угіддя рілля) кадастровий номер [NUMBER] та площею 0.7416 га (угіддя сіножаті) кадастровий номер [NUMBER], які знаходяться на території Зеленівської сільради Приморського району Запорізької області та належать [PERSON] за державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданим Приморською райдержадміністрацією Запорізької області 20.09.2005 року, на праві приватної власності. Договір оренди № б/н від 10.11.2008 року земельної ділянки 5.2782 га (угіддя рілля) кадастровий номер [NUMBER] зареєстрований у Державному реєстрі земель за № [NUMBER] від 20.09.2010 року, строк його дії згідно із п. 8 становить 5 років, тобто до 10.11.2013 року. Договір оренди № б/н від 10.11.2008 року земельної ділянки 0.7416 га (угіддя сіножаті), кадастровий номер [NUMBER] зареєстрований у Державному реєстрі земель за №0410278000088 від 21.09.2010 року, строк його дії згідно із п. 8 становить 5 років, тобто до 10.11.2013 року. За інформацією відділу Держгеокадастру у Приморському районі Запорізької області від 13.01.2017 року, станом на 31.12.2012 року зазначені договори оренди землі значились зареєстрованими, а після 01.01.2013 року реєстрація договорів оренди здійснюється Міністерством юстиції України. Обидва договори оренди землі укладено на умовах вирощування товарної сільгосппродукції для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.п. 15, 16), сплати на користь орендодавця орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі (п.9), права орендаря здійснювати обмін земельних ділянок на період дії договору (п. 19), встановлення обмеження (обтяження) на орендовані земельні ділянки (п. 26). Земельні ділянки за даними договорами оренди передані орендодавцем орендарю за письмовими актами приймання передачі, які є невід'ємною частиною договору, як і схема розміщення земельної ділянки, експлікація земельних угідь, акт визначення меж в натурі (на місцевості). За умовами п. 8 договорів оренди землі, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити договір на новий строк, для чого повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За 30 днів до закінчення строку дії вказаних договорів оренди орендарем повідомлено орендодавця про намір продовжити їх дію на новий строк, тобто до 10.11.2018 року, що підтверджується повідомленням орендаря від 03.10.2013 року. Так, належні [PERSON] земельні ділянки залишились у користуванні позивача на новий строк, тобто до 10.11.2018 року. До даного часу умови договорів оренди землі орендарем виконуються належним чином, з боку орендодавця претензій з приводу їх виконання не надходило. Орендарем в черговий раз, тобто у сезон 2016 - 2017 років земельні ділянки оброблено та частково засіяно посівним матеріалом товарної сільгосппродукції. Але, відповідні зміни до зазначених договорів оренди не внесено і не здійснено їх державну реєстрацію. За ст. 20 Закону України «Про оренду землі» укладені договіри оренди землі підлягають державній реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Типовий договір оренди землі затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 843 від 23.11.2016 року. Для проведення державної реєстрації змін до договорів оренди потребуються витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, а в окремих випадках, потребується розроблення технічної документації із встановлення меж земельних ділянок. Орендарем здійснено процедуру підготовки технічної документації із встановлення меж земельних ділянок для отримання витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Під час отримання витягів з Державного земельного кадастру позивачу стало відомо, що відносно земельних ділянок [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно вже є дані щодо реєстрації права їх оренди. Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 13.02.2017 року приватним нотаріусом Кузьменко В.П. внесено запис: - про інше речове право: «право оренди земельної ділянки площею 5.2782 га кадастровий [NUMBER]» № 17426918 від 09.11.2016 року зі змістом, характеристикою: «строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, строк дії: 10 (десять років) з урахуванням ротації культур» на підставі укладеного відповідачами договору оренди землі б/н від 07.11.2016 року; - про інше речове право: «право оренди земельної ділянки площею 0.7416 га кадастровий [NUMBER]» № 17426881 від 09.11.2016 року зі змістом, характеристикою: «строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, строк дії: 10 (десять років) з урахуванням ротації культур» на підставі укладеного відповідачами договору оренди землі б/н від 07.11.2016 року. Такі записи про інше речове право унеможливлюють здійснення змін укладених договорів оренди відносно зазначених земельних ділянок між відповідачем [PERSON] та позивачем. Але ж, такі дії відповідача [PERSON] призвели до такого стану земельних ділянок, коли попередній орендар (позивач) ще не повернув їх орендодавцю ([PERSON].), а новий орендар (ПСП «Агрофірма» Славута») бажає їх отримати, в результаті чого, земельні ділянки перебуватимуть в користуванні, як у позивача, так і у ПСП «Агрофірма «Славута». Крім того, отримати земельні ділянки новий орендар (ПСП «Агрофірма «Славута») може разом з їх поліпшенням та посівами товарної сільгосппродукції, здійсненими попереднім орендарем (позивачем). Отже, в результаті зазначених дій відповідачів позивачу завдано шкоди, орієнтовний розмір якої становить 27898,93 грн., в т.ч. 24388,87 грн. внаслідок втрати права оренди відносно земельної ділянки 5.2782 га кадастровий № [NUMBER] та 3510,06 грн. внаслідок втрати права оренди відносно земельної ділянки 0.7416 га кадастровий [NUMBER]. Позивач вважає, що укладені між відповідачами договори оренди та реєстрація права оренди є незаконними та порушують його права, оскільки договори оренди між відповідачем [PERSON] та позивачем були укладені і зареєстровані у встановленому законом порядку відповідно до законодавства і термін їх дії не завершився, а значить, у відповідачів відсутні правові підстави для укладення нових договорів без припинення первісних. Договори оренди землі між відповідачами укладені в період дії договорів оренди позивача від 10.11.2008 року, які не припинили своєї дії, та без врахування пріоритетного права позивача на їх продовження чи укладання нових, або внесення до них відповідних змін. Зазначені договори не відповідають вимогам чинного законодавства. За змістом ст.ст. 6, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Враховуючи наведене, суть державної реєстрації полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок на підставі договору, а підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є сам договір, укладений між власником земельної ділянки і орендарем, які досягли згоди з усіх умов договору, підписання спірного договору за викладеними у ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін. Відповідно до вимог діючого законодавства державним реєстратором, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинна запитуватись інформація про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року. Відповідно до вимог п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Державний реєстратор у разі наявності у нього паперових носіїв інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації) використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації. Державної реєстрації припинення іншого речового права позивача на зазначені земельні ділянки на підставі договорів оренди землі від 10.11.2008 року не здійснювалось, зазначені договори оренди землі не визнані недійсними, не розірвані достроково, а здійснена державна реєстрація цих договорів не скасована та є чинною. Таким чином, договори оренди землі, укладені між відповідачами, не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України та відповідно до вимог ст. 215 ЦК України повинні бути визнані недійсними. Згідно із ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Укладенням відповідачами договорів оренди землі порушено право володіння та користування позивача за договорами оренди землі і створено перешкоди у внесенні змін до них та у здійсненні державної реєстрації права оренди позивача у встановленому законом порядку на новий строк. Прийняттю остаточного рішення про звернення позивача до суду стало те, що відповідачем - ПСП «Агрофірма «Славута» без згоди позивача у березні поточного року здійснюються дії щодо встановлення меж зазначених земельних ділянок для майбутньої обробки землі у власних потребах. Позивач просить суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [PERSON], площею 5,2782 га (угіддя рілля), кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 07.11.2016 року з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута», на підставі якого приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Кузьменко Валентиною Петрівною внесено запис №17426918 від 09.11.2016 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки [PERSON], площею 0,7416 га (угіддя сіножаті), кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 07.11.2016 року з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута», на підставі якого приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Кузьменко Валентиною Петрівною внесено запис №17426881 від 09.11.2016 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років; стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Славута» суму судових витрат (а.с.5-10). Ухвалою суду від 14 квітня 2017 року залучено до участі у справі за даним позовом, як третю особу - Приморську районну державну адміністрацію Запорізької області (а.с.53). Представник позивача ТОВ «Агроплюс-Сервіс» - Дулов І.А., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що договори оренди між відповідачами укладені в період дії договорів оренди, укладених раніше між відповідачем-1 та позивачем, оскільки раніше укладені між відповідачем-1 та позивачем договори оренди після закінчення строку даних договорів оренди позивач, будучи орендарем за даними договорами продовжував користуватися земельними ділянками, а з боку відповідача-1 (орендодавця) були відсутні письмові заперечення протягом одного місяця після закінчення строку договорів, а за вимогами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договорів, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Отже, враховуючи обставини того, що з боку відповідача-1 (орендодавця) були відсутні письмові заперечення протягом одного місяця після закінчення строку договорів та позивач, будучи орендарем за даними договорами продовжував користуватися земельними ділянками і належно виконував обов'язки відповідно до умов договорів, вважає, що у позивача було та є переважне право на поновлення цих договорів. В результаті укладення спірних договорів відповідачами переважне право позивача є порушеним та є порушеними вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Спірні договори оренди укладені відповідачами та державна реєстрація права оренди за даними договорами проведена без проведення державної реєстрації припинення права оренди за договорами раніше укладеними між відповідачем-1 та позивачем. Державна реєстрація припинення речового права позивача на земельні ділянки на підставі договорів оренди не здійснювалась, укладені між відповідачем-1 та позивачем договори не визнані недійсними, а здійснена державна реєстрація не скасована та є чинною. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту саму земельну ділянку суперечить вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У зв'язку із тим, що заявлене право оренди на спірну земельну ділянку вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, державний реєстратор був зобов'язаний, з підстав передбачених ч.1 ст. 24 вказаного Закону відмовити у державній реєстрації зазначеного права. Припинення договору оренди відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» може бути тільки шляхом його розірвання за погодженням сторін. Відповідачами не доведено і не надано відповідних доказів щодо обставин припинення договорів оренди земельних ділянок або їх невиконання, укладених між відповідачем-1 та позивачем. Аналіз судової практики свідчить, що у переважній більшості суди задовольняють позови добросовісних орендарів про поновлення договорів оренди землі у разі дотримання ними вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» (постанова Вищого господарського суду Україні від 01.12.2016 року у справі № 908/500/16, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 р. у справі № 547/1404/15-ц, від 19.10.2016 р. від 17.03.2016 р. у справі № 6-903ск16). При цьому, трапляються навіть випадки, коли суди визнавали договір оренди землі поновленим одразу з обох підстав, визначених у статті 33 Закону України оренду землі» (постанова Верховного Суду України від 23.11.2016 р. у справі № 6-2540цс16). Крім того, вирішуючи спори про поновлення договорів оренди землі, суди у 2016 році активно застосовували концепцію «правомірних очікувань», відображену, зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії». Ця концепція «правомірних очікувань» полягає у тому, що в особи, якщо вона дотрималась усіх вимог законодавства, виникають правомірні очікування, тобто особа має усі підстави вважати, що рішення уповноваженого органу є дійсним, та розраховувати на певний стан речей. З урахуванням цієї концепції, суди, в контексті вирішення спорів щодо поновлення договорів оренди землі, вказують, що «по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди виконання даного рішення; по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строка (постанови Вищого господарського суду України від 01.12.2016 р. у справі № 908/500/16 р., 02.11.2016 р. у справі № 908/3368/15, від 25.10.2016 р. у справі № 920/147/16). Крім того, у 2016 році суди активно задовольняли позови та визнавали недійсними договори оренди землі у разі порушення переважного права орендарів на поновлення договорів оренди землі. Також суди визнавали недійсними договори оренди землі, укладені орендодавцями з новими орендарями в період дії (чинності) договорів оренди тієї ж землі, укладених з попередніми орендарями. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необґрунтованими. Пояснила суду, що договори оренди землі укладались [PERSON] з колишнім орендарем строком на 5 років з моменту їх державної реєстрації, яку було проведено 20.09.2010 року (5,2782 га) та 21.09.2010 року (0,7416 га сіножаті). Таким чином, строк дії договору оренди землі площею 5,2782 га сплив 20.09.2015 року, та строк дії договору оренди землі площею 0,7416 га сплив 21.09.2015 року, жодних додаткових угод до раніше укладених договорів оренди не існує. Позивач у позовній заява зазначає, що будь-яких змін до раніше укладених договорів оренди землі з ТОВ «Агроплюс-Сервіс» не внесено та не здійснено їх державну реєстрацію, тим самим підтверджуючи незаконність заявлених у позові вимог. Будь-які повідомлення від колишнього орендаря ТОВ «Агроплюс-Сервіс» власником земельних ділянок не отримувалися та, відповідно, ним не підписувалися. З приводу фальсифікації документу (повідомлення) подано заяву до Приморського відділення поліції. Крім того, повідомлення складене колишнім орендарем - ТОВ «Агроплюс-Сервіс», на якому нібито розписався 03.10.2013 року [PERSON] взагалі не відповідає вимогам законодавства, тому не створює будь-яких юридичних наслідків, зокрема: у повідомленні не вказано, кому саме воно адресовано та за якою адресою воно надсилається, лист-повідомлення взагалі не було надіслано орендодавцеві; повідомлення не містить ані номеру ані дати відповідно до журналу реєстрації вихідної кореспонденції підприємства-відправника; до кожного договору оренди, строк якого спливає, повинні складатися окремі листи-повідомлення до яких необхідно обов'язково долучати проекти додаткових угод для підписання із власником земельних ділянок, що не було зроблено орендарем. Отже, усі зобов'язання сторін за раніше укладеними договорами оренди землі з ТОВ «Агроплюс-Сервіс» припинилися по закінченні строку їх дії, жодних змін до раніше укладених договорів сторонами внесено не було, нотаріусом у чіткій відповідності до вимог діючого законодавства України було перевірено усі документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій та прийнято відповідні рішення про реєстрацію речових прав. Крім того, колишній орендар - ТОВ «Агроплюс-Сервіс», проти волі власника має намір користуватися спірними земельними ділянками, хоча неналежним чином виконував обов'язки за раніше укладеними договорами оренди землі, зокрема, орендар зобов'язаний був подати відомості до ДФС України (податкових органів) про отримання орендодавцем доходів від надання землі в оренду та самостійно перерахувати до бюджету суму податку з доходів фізичних осіб за 2014 - 2015 роки (код та назва ознаки доходу за даними ДФС: 106 - надання майна в лізинг), але не виконав своїх зобов'язань, грубо порушивши закон. Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України на ім'я [PERSON], зокрема підтверджують той факт, що ТОВ «Агроплюс- Сервіс» неналежним чином виконувало свої обов'язки, порушуючи вимоги закону. ТОВ «Агроплюс-Сервіс» здійснило останню сплату податку з доходів від отримання [PERSON] орендної плати за 2013 рік - у 1 кварталі 2014 року, тобто по закінченню 5 років з моменту підписання договору оренди з ТОВ «Агроплюс-Сервіс», як позивач і вважає. З моменту проведення державної реєстрації вищевказаних речових прав на земельні ділянки між відповідачами: орендодавцем - [PERSON], та орендарем - ПСП Агрофірма «Славута», виникли правові відносини та чітко визначені зобов'язання, передбачені договорами оренди землі від 07.11.2016 року, які укладено сторонами строком на 10 років, речові права на земельні ділянки (права оренди землі) зареєстровано 09.11.2016 року у встановленому законом порядку. Будь-яких спорів та суперечок між сторонами діючих договорів оренди не виникало та не виникає на даний час. Вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог, що договори оренди, укладені між відповідачами є дійсними, вони визнані державою, тобто договори є такими, що цілком відповідають вимогам діючого законодавства України. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача ПСП «Агрофірма «Славута» - Стовбун Р.Г., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими. Пояснив суду, що договори оренди землі між позивачем та відповідачем - [PERSON], були укладені 10.11.2008 року терміном на 5 років та зареєстровані у Приморському РВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 20.09.2010 року за №041027800057 та 21.09.2010 року за № 041027800088, тобто останній день дії договору оренди 20.09.2015 року та 21.09.2015 року. Позивач помилково вважає, що строк договорів оренди припинився 10.11.2013 року і він законно продовжує користуватись земельними ділянками. Для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Позивач не виконав умови для поновлення договору оренди та втратив переважне право на оренду землі, а саме: позивач помилкова вважає, що строк договорів оренди припинився 10.11.2013 року і він продовжує користуватися земельними ділянками, а договори оренди припинилися лише 20.09.2015 року та 21.09.2015 року; позивач не надіслав власнику землі лист-повідомлення та проект додаткової угоди про поновлення договорів оренди землі - в матеріалах справи відсутні докази відправлення листа - повідомлення та проекту додаткової угоди; в матеріалах справи міститься повідомлення від 03.10.2013 року, підписане керівником ТОВ «Агроплюс-Сервіс» - Вороніною Л.М., з яким нібито був ознайомлений власник землі, але власник землі стверджує, що він його не отримував та не підписував (по факту підробки підпису 21.04.2017 року до Приморського ВП подана заява про злочин); повідомлення від 03.10.2013 року є нікчемним, а саме: воно не створює юридичних наслідків, оскільки позивач був зобов'язаний надіслати власнику землі лист-повідомлення не пізніше 20.08.2015 року та 21.08.2015 року. Сторони в обов'язковому порядку повинні були укласти додаткову угоду щодо поновлення договорів оренди землі у відповідності до п. 10 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» в місячний термін. У власника землі був відсутній обов'язок в місячний термін укласти додаткову угоду з позивачем в 2013 році так, як строк договору оренди ще не сплив, а сплив лише 20.09.2015 року та 21.09.2015 року. Договори оренди, укладені між ПСП «Агрофірма «Славута» та відповідачем, підписані уповноваженими сторонами, в установленій законодавством письмовій формі, в договорах присутні всі істотні умови договору оренди, є волевиявлення сторін, договори направлені на реальне настання правових наслідків, договори оренди пройшли державну реєстрацію. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Приморського районного нотаріального округу Запорізької області - Кузьменко В.П., яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього Кузьменко В.П. надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що на виконання вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нею - нотаріусом, яким здійснено функцію Державного реєстратора при проведенні державної реєстрації речових прав: право оренди на земельні ділянки: площею 5,2782 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,7416 га, кадастровий номер [NUMBER], було перевірено: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Також нею було перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій та прийнято відповідні рішення - про реєстрацію речових прав. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, нею було зроблено запиті до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, та отримано відповіді на запити, а також використано відомості Державного земельного кадастру. Вважає, що договори оренди землі, укладені [PERSON] з ПСП «Агрофірма «Славута», є дійсними та є такими, що цілком відповідають вимогам діючого законодавства України (а.с.68-69). Представник третьої особи - Приморської РДА Попова М.О., в судовому засіданні 21.06.2017 року проти задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснила, що відповідно до вимог Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Припинення права оренди земельної ділянки також підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація речових прав відбувається за заявою власника або користувача. Згідно із ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації державний реєстратор зобов'язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. 11.07.2017 року Приморська РДА надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на якій його було укладено. Пунктом 37 розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» договорів оренди землі (рілля та сіножаті), які було укладено строком на 5 років між позивачем та відповідачем - [PERSON], передбачено, що дія договорів припиняється у разі закінчення строку, на який їх було укладено. Відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цієї нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Ст. 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктами 1, 2 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Питання по суті позовних вимог Приморська РДА, як орган державної реєстрації, залишає на розсуд суду (а.с.183). Вислухавши представника позивача, представників відповідачів, представника третьої особи - Приморської РДА, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлені наступні обставини. Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], [PERSON], який мешкає: с. Зеленівка Приморського району, на підставі розпорядження голови Приморської райдержадміністрації від 30 січня 2003 року № 31 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,0198 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010527800412, видано 20 вересня 2005 року (а.с.94). Згідно із витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER] від 04.11.2016 року, № [NUMBER] від 04.11.2016 року, земельні ділянки, розташовані на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області: площею 5,2782 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,7416 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], зареєстровані на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 20.09.2005 року Серія [NUMBER] на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.83-87, 113-117). 10 листопада 2008 року між [PERSON], як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроплюс-Сервіс», як орендарем, було укладено договір оренди землі № б/н, який було зареєстровано у Приморському РВ ЗРФДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2010 року за № [NUMBER], та який набрав чинності після його державної реєстрації - 20.09.2010 року. Об'єктом оренди за даним договором є земельна ділянка площею 5,2782 га, в тому числі 5,2782 га - рілля. Складена схема земельної ділянки, яка передається в оренду ТОВ «Агроплюс-Сервіс» (а.с.13-15). Згідно із актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за вказаним договором оренди від 10.11.2008 року, [PERSON] передав земельну ділянку, яка належить йому згідно з державним актом на право власності на землю Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, кадастровий номер [NUMBER], площею 5,2782 га - рілля, товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, а ТОВ «Агроплюс-Сервіс» прийняло вищевказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться в стані - для сільськогосподарських угідь (а.с.16). Згідно із актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, від 10.11.2008 року, на підставі договору оренди землі та державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, [PERSON] та ТОВ «Агроплюс-Сервіс» визначили межі земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 5,2782 га - рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в натурі межовими знаками. (а.с.17). 10 листопада 2008 року між [PERSON], як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроплюс-Сервіс», як орендарем, було укладено договір оренди землі № б/н, який було зареєстровано у Приморському РВ ЗРФДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.09.2010 року за № 041027800088, та який набрав чинності після його державної реєстрації 21.09.2010 року. Об'єктом оренди за даним договором є земельна ділянка площею 0,7416 га, в тому числі 0,7416 га - сіножаті. Складена схема земельної ділянки, яка передається в оренду ТОВ «Агроплюс-Сервіс» (а.с.18-20). Згідно із актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за вказаним договором оренди від 10.11.2008 року, [PERSON] передав земельну ділянку, яка належить йому згідно з державним актом на право власності на землю Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,7416 га - сіножаті, товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, а ТОВ «Агроплюс-Сервіс» прийняло вищевказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться в стані - для сільськогосподарських угідь (а.с.21). Згідно із актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, від 10.11.2008 року, на підставі договору оренди землі та державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, [PERSON] та ТОВ «Агроплюс-Сервіс» визначили межі земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,7416 га - сіножаті, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі межовими знаками. (а.с.22). Відповідно до умов зазначених договорів орендодавець зобов'язався передати орендареві, а орендар прийняти у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Зеленівської сільської ради та належать орендодавцю на праві власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року. Загальна проща об'єктів оренди складає: 5,2782 га, 0,7416 га (п.1-2). Договори укладено на 5 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8). Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом (п.37). Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.43). Договори оренди зареєстровані у Приморському РВ ЗРФДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2010 року за № [NUMBER], та від 21.09.2010 року за № 041027800088. Дані обставини вказують на те, що строк дії укладених у 2008 році договорів оренди, які були зареєстровані у 2010 році, закінчився відповідно 20.09.2015 року та 21.09.2015 року. 07 листопада 2016 року між [PERSON], як орендодавцем, та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута», як орендарем, було укладено договір оренди землі № б/н, об'єктом якого є земельна ділянка загальною площею 5,2782 га, в тому числі рілля - 5,2782 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області. 15.11.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Кузьменко В.П., Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки:1, та іншого речового права (оренди) на земельну ділянку, що розташована: Запорізька область, Приморський район, с/рада Зеленівка, кадастровий номер [NUMBER], за суб'єктом: Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Славута», [PERSON]. Відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна. Індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 32358092 від 15.11.2016 року (а.с.88-90, 96-98). Згідно із актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 07.11.2016 року, [PERSON] передав земельну ділянку, яка належить йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, кадастровий номер [NUMBER], площею 5,2782 га - рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, а ПСП «Агрофірма «Славута» прийняло вищевказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться у стані придатному до використання за цільовим призначенням (а.с.92). Згідно із актом визначення меж земельної ділянки, складеним на підставі договору оренди землі від 07.11.2016 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута» визначили межі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, кадастровий номер [NUMBER], площею 5,2782 га - рілля (а.с.91). 07 листопада 2016 року між [PERSON], як орендодавцем, та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута», як орендарем, було укладено договір оренди землі № б/н, об'єктом якого є земельна ділянка загальною площею 0,7416 га, в тому числі сіножаті - 0,7416 га сільськогосподарського призначення, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області. 15.11.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Кузьменко В.П., Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки:1, та іншого речового права (оренди) на земельну ділянку, що розташована: Запорізька область, Приморський район, с/рада Зеленівка, кадастровий номер [NUMBER], за суб'єктом: Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Славута», [PERSON]. Відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна. Індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 32358041 від 15.11.2016 року (а.с.118-120, 126-128). Згідно із актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 07.11.2016 року, [PERSON] передав земельну ділянку, яка належить йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,7416 га - сіножаті, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, а ПСП «Агрофірма «Славута» прийняло вищевказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться у стані придатному до використання за цільовим призначенням (а.с.122). Згідно із актом визначення меж земельної ділянки, складеним на підставі договору оренди землі від 07.11.2016 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 20.09.2005 року, [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута» визначили межі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,7416 га - сіножаті (а.с.121). Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ч. 5 ст. 6 вказаного Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди між позивачем та відповідачем - [PERSON].) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно із ч.2 ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди між позивачем та відповідачем - [PERSON].) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 1 ч.1 ст. 2 даного Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. За змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди між позивачем та відповідачем - [PERSON].) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації. Системне тлумачення зазначених положень законів та умов договорів дає підстави дійти висновку, що договори б/н від 10.11.2008 року, укладені між [PERSON] та ТОВ «Агроплюс-Сервіс», є укладеними та набрали чинності з моменту державної реєстрації - 20.09.2010 року та 21.09.2010 року, а відтак п'ятирічний строк дії договорів, визначений п. 8, слід відраховувати з цієї дати. За наведених обставин, суд критично ставиться до посилання позивача у позовній заяві на те, що строк дії зазначених договорів оренди, згідно умов п.8 становить 5 років, тобто до 10.11.2013 року. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно із п. 37 договорів оренди, укладених 10.11.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Агроплюс-Сервіс», дія договору припиняється, зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, строк дії договору оренди земельної ділянки площею 5,2782 га, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агроплюс-Сервіс» 10.11.2008 року, який набрав чинності з моменту державної реєстрації - 20.09.2010 року, закінчився 20.09.2015 року, строк дії договору оренди земельної ділянки площею 0,7416 га, який набрав чинності з моменту державної реєстрації - 21.09.2010 року, закінчився 21.09.2015 року. Тобто, зазначені договори з указаного часу є припиненими. Водночас позивач вважає договори оренди від 10.11.2008 року поновленими, що не визнається відповідачами. Системно проаналізувавши механізм поновлення дії договорів оренди, визначений у самих договорах від 10.11.2008 року та законодавстві, що діяло на час вирішення питання про поновлення договору оренди, суд приходить до наступних висновків. Механізм поновлення дії договору оренди за своєю юридичною сутністю є способом реалізації переважного права орендаря, оскільки поновити орендні відносини не має ані правової підстави, ані сутнісної можливості жодна інша особа, крім орендаря за поточним договором. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації такого договору. Відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції чинній на момент виникнення питання про поновлення договорів оренди, укладених між позивачем та відповідачем - [PERSON].) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Крім того, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-2027цс15. Відповідно до ч.1 ст. 360 -7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На виконання ст. 33 Закону України «Про оренду землі» п. 8 договорів оренди землі від 10.11.2008 року сторонами цих договорів визначено механізм поновлення договорів оренди землі, шляхом попередження орендарем про реалізацію переважного права поновити дію договорів на новий строк не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договорів. Судом встановлено, що позивач, будучи орендарем зазначених земельних ділянок, не надав належних доказів направлення орендодавцю - [PERSON], за 30 днів до закінчення строку дії договорів повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договорів оренди земельних ділянок від 10.11.2008 року та не надіслав проекти додаткових угод про поновлення договорів оренди, в той час, коли переважне право на поновлення договору оренди на новий строк можна реалізувати лише за умови дотримання строків і процедури повідомлення про намір скористатися таким правом. Суд не приймає до уваги надане ТОВ «Агроплюс-сервіс» повідомлення про продовження користуватися земельними ділянками площею 5,2782 га та площею 0,7416 га після закінчення строку дії договорів оренди від 10.11.2008 року із зазначенням про ознайомлення з ним 03.10.2013 року орендодавця - [PERSON] (а.с.23), оскільки це повідомлення є передчасним - майже за два роки до закінчення строку дії договорів оренди - 20.09.2015 року та 21.09.2015 року, і у власника земельних ділянок у 2013 році був відсутній обов'язок в місячний термін укласти з позивачем додаткові угоди, у зв'язку із тим, що строки дії договорів оренди від 10.11.2008 року ще не сплили, позивачем не надано доказів у підтвердження направлення вказаного повідомлення та проекту додаткових угод [PERSON], позивачем не надано суду оригінал даного повідомлення. За поясненнями представника позивача оригінал зазначеного повідомлення відсутній, додаткові угоди до договорів оренди землі від 10.11.2008 року про їх поновлення між [PERSON] та позивачем не укладались. Жодних інших доказів повідомлення орендодавця - [PERSON], про намір продовжити дію договорів оренди землі від 10.11.2008 року позивачем суду не надано, тому суд приходить до висновку, що позивач не виконав умови вказаних Договорів оренди та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо порядку та умов поновлення їх дії на новий строк. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку на який його було укладено. Аналогічна норма міститься в п. 37 договорів оренди землі від 10.11.2008 року. У зв'язку з наведеним, враховуючи, що до закінчення строків дії договорів оренди землі від 10.11.2008 року, та в подальшому після закінчення строків їх дії, позивач не звертався у встановленому законом порядку до відповідача [PERSON] з приводу поновлення цих договорів, суд вважає, що [PERSON] мав правові підстави вважати, що ТОВ «Агроплюс-Сервіс» на власний розсуд розпорядилось своїм переважним правом на поновлення договорів оренди землі, тобто не скористалось ним, а договори оренди припиненими відповідно 20.09.2015 року та 21.09.2015 року у зв'язку з закінченням строку їх дії. Сам по собі факт продовження користування вищезазначеними земельними ділянками після закінчення строку договорів оренди, а саме: після 20.09.2015 року та 21.09.2015 року, та відсутність протягом одного місяця після закінчення строків договорів листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договорів оренди землі, при відсутності повідомлення орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договорів на новий строк та при відсутності доказів, що до листа-повідомлення орендарем було додано проекти додаткових угод, не свідчить про поновлення зазначених договорів оренди землі та про наявність у позивача правових підстав для цього користування вказаними земельними ділянками. Крім цього, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON]: за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року інформації про доходи [PERSON] в ЦБД ДРФО немає; у першому кварталі 2014 року ТОВ «Агроплюс-Сервіс» виплачено [PERSON] за надання майна в лізинг 4060,50 грн.; за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року інформації про доходи [PERSON] в ЦБД ДРФО немає (а.с.144-146). В той же час, відповідачем ПСП «Агрофірма «Славута» 13.04.2017 року сплачено фіксований сільськогосподарський податок, як користувача земельними ділянками: площею 5,2782 га, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,7416 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрованої на підставі Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] за [PERSON], що підтверджується відповідними доказами (а.с.157-159). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Отже, примус до укладання договору в судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12). Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК, є важливим чинником, без якого укладення договору оренди земельної ділянки є неможливим. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене, зокрема, в разі укладення договору оренди з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України; ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Вирішуючи питання щодо недійсності правочинів від 07.11.2016 року, укладених між [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута» суд виходить з наступного. Сторонами договорів оренди земельної ділянки від 07.11.2016 року додержано загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно ст. 203 ЦК України, а відтак, з урахуванням презумпції правомірності правочину, визначеної ст. 204 ЦК України, він є дійсним. Оскільки факт припинення дії договорів оренди від 10.11.2008 року унеможливлює для позивача застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» за відсутності на те волі відповідача [PERSON], враховуючи, що договір автоматично не пролонгується, враховуючи, що договори оренди землі, укладені 07.11.2016 року між [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Славута» в установленій законодавством письмовій формі із узгодженням всіх істотних умов договору оренди землі, підписані уповноваженими сторонами, направлені на реальне настання правових наслідків, не порушують права ТОВ «Агроплюс-Сервіс», суд не вбачає правових підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки [PERSON], площею 5.2782 га (угіддя рілля) кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 07.11.2016 року з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута», на підставі якого Приватним нотаріусом Приморського нотаріального округу Запорізької області Кузьменко Валентиною Петрівною внесено запис № 17426918 від 09.11.2016 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки [PERSON], площею 0.7416 га (угіддя сіножаті) кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Зеленівської сільської ради Приморського району Запорізької області, укладений ним 07.11.2016 року з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Славута», на підставі якого Приватним нотаріусом Приморського нотаріального округу Запорізької області Кузьменко Валентиною Петрівною внесено запис № 17426881 від 09.11.2016р. про реєстрацію права оренди земельної ділянки строком на 10 років. Позивачем не наведено жодного обґрунтування як підстави визнання правочину недійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплюс-Сервіс» необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed