Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

сторони в шлюбі з 08.09.2017р., мають доньку [PERSON] , [INFO] 27.02.2019р. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось в т.ч. через відсутність взаєморозуміння, що він не поважав її як дружину, покинув її з дитиною, матеріально не забезпечував сім`ю, вони разом не проживають, сім`я розпалась, просила розірвати шлюб. В суді позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що в листопаді 2017 р. відповідач покинув її, з того часу спільно не проживають, він нею не цікавиться, має іншу жінку, вона втратила до нього добрі почуття, примирення між ними неможливе, дала інші пояснення, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно (а.с.15, 27). Оскільки відповідач, будучи належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивачка не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.28), суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Із пояснень позивачки [PERSON] , із свідоцтва про шлюб і копії свідоцтв про народження убачається, що сторони в шлюбі з 08.09.2017р., мають доньку [PERSON] , [INFO] , з листапада 2017р. разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують (а.с. 3, 9). Не брати до уваги покликання позивачки про припинення подружніх відносин і неможливість відновлення сімейних стосунків з відповідачем, суд підстав не має. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] , мотивуючи в т.ч. тим, що не любить відповідача, заперечує можливість примирення і відновлення подружніх стосунків ним. Відповідач [PERSON] на виклики до суду не реагує, що з урахуванням тверджень позивачки про припинення подружніх стосунків, суд розцінює як його небажання до налагодження чи відновлення сімейних стосунків із позивачкою. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку порушуватиме права позивачки, а отже, суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивачки 768 грн. 40 коп. судових витрат.

Outcome: approved