Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження і просить встановити факт її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини після її смерті. Встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, так як дозволить реалізувати право на оформлення спадщини. Оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не може, оскільки вона проживала разом із спадкодавицею за однією адресою без реєстрації. Чинним законодавством не встановлено позасудового порядку встановлення вказаного факту, тому вона змушена звернутися до суду з цією заявою. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав зяву, поросив її задовольнити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 01 червня 2020 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи на 13 год. 30 хв. 16 червня 2020 року. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи. Представник заінтересованої особи - Роменської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.28). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 03 жовтня 2002 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурнею Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2547, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.12-13). У свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , її батьками вказані російською мовою « [PERSON] , [PERSON] » (а.с.6). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого російською мовою, батьками « [PERSON] » вказані « [PERSON] , [PERSON] » (а.с.7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого російською мовою дошлюбне прізвище « [PERSON] » - « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу (а.с.8). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00024035939 від 24 вересня 2019 року, [PERSON] після реєстрації розірвання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Левченки Роменського району Сумської області (а.с.5). Згідно заповіту, посвідченого 26 червня 2003 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1270, [PERSON] своє майно заповідала [PERSON] (а.с.10). З Витягу зі Спадкового реєстру № 57177519 від 12.08.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.11). Заявниці відновлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини (а.с.16). Згідно довідки квартального комітету № 9 Роменської міської ради від 21 травня 2020 року [PERSON] фактично проживала без реєстрації свого місця проживання в установленому законом порядку у квартирі [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] у період з 2014 року і по день смерті останньої (а.с.14). Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству біля будинку, де жила мама заявниці - [PERSON] з 1998 року. [PERSON] померла восени 2018 року. [PERSON] проживала з матір`ю у зв`язку з поганим станом здоров`я останньої близько 4-5 років. [PERSON] склала на неї заповіт. З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та місця відкриття спадщини. При розгляді даної заяви судом застосовані норми права: Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо про\-тягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про су\-дову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спад\-коємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року, громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалі\-зації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами Укра\-їни, або підставою для їх обмеження. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Мотиви суду З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що відсутність документів, що підтверджують факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заважає [PERSON] реалізувати свій законний інтерес, спрямований на оформлення спадщини, що являється підставою для задоволення даної заяви. Крім того, на підставі пояснень свідка та досліджених документів, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає встановленою обставину, що [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту створює заявниці умови для здійснення особистого майнового права - отримання спадщини. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст. ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України. Суд

Outcome: approved