Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

ТОВ «Мангуст-Безпека» звернулось з позовом до [PERSON], Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначав, що 10 вересня 2012 року о 14 год. 30 хв. в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який працює водієм у Приватному підприємстві «Дублет», яке має договірні відносини по оренді транспортних засобів із ТОВ «Мангуст-Безпека». Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 10 вересня 2012 року. Станом на скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Лафорт». 12 вересня 2012 року позивач звернувся до ПАТ «СК «Лафорт» із заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування, а 08 серпня 2013 року до МТСБУ із аналогічною заявою. Згідно рахунку фактури № СФ-0000168 від 21 листопада 2012 року завдана матеріальна шкода власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді за участю відповідача склала 7 720 грн. Внаслідок ДТП, що сталась 10 вересня 2012 року та на період ремонту автомобіля «ВАЗ 21093» д.н.з. [NUMBER] за період з 10 вересня 2012 року до 31 грудня 2012 року ТОВ «Мангуст-Безпека» понесло витрати у розмірі орендної плати за кожен місяць, що становить 17 050 грн. У зв'язку із простоєм пошкодженого автомобіля, його ремонтом, а також з необхідністю оренди іншого транспортного засобу для виконання робіт, оплатою адвокатських послуг, позивачем понесені витрати на суму 28002,20 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з МТСБУ завдану матеріальну шкоду в розмірі 7720 грн., стягнути із [PERSON] матеріальні витрати в розмірі 17050 грн., судові витрати, пов'язані з розглядом справи в розмірі 232,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Мангуст-Безпека» Столяр О.А. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, посилаючись на те, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», що посвідчується полісом №АВ/3264212. Про ДТП страхова компанія була повідомлена у письмовому вигляді 12 вересня 2012 року. Відповідно до ст..20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити відповідну виплату. Непред'явлення вимог до страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Крім того, понесені втрати по орендній платі за оренду автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], не можуть перевищувати суму в розмірі 2190 грн., оскільки розмір орендної плати складає 900 грн. в місяць, а сам автомобіль був відремонтований уже 21 листопада 2012 року. Посилаючись на викладене, представники відповідача просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача МТСБУ Чехоєва Н.М. не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» не з'явився, про слухання справи повідомлялось належним чином, проте, в судовому засіданні було встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» не існує, його було ліквідовано, 06 жовтня 2015 року товариство знято з реєстрації. Судом встановлено, що 10 вересня 2012 року о 14 год. 30 хв. в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.12). Згідно витягу з наказу від 29 травня 2012 року № 7-в, [PERSON] було призначено на виконання обов'язків водія-охоронника в ПП «Дублет» (а.с.7). Відповідно до наказу від 01 червня 2012 року № 4-А, за [PERSON] закріплено автомобіль марки «ВАЗ 21093» д.н.з. [NUMBER] (а.с.8). Згідно договору оренди легкового автомобіля від 01 січня 2012 року № 3/12, ПП «Дублет» орендує у ТОВ «Мангуст-Безпека» автомобіль марки «ВАЗ 21093» д.н.з. [NUMBER] (а.с.10-11). Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 10 вересня 2012року (а.с.13). Згідно платіжного доручення № 371 від 21 листопада 2012 року ТОВ «Мангуст-Безпека» сплатило 7 720,00 грн. за ремонт автомобіля (а.с.21), що також підтверджується рахунком-фактури від 21 листопада 2012 року № СФ-0000168 (а.с.24). Цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспорту відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», що посвідчується полісом №АВ/3264212. 12 вересня 2012 року позивач ТОВ «Мангуст-Безпека» в особі Коновалова Ю.В. звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про отримання страхового відшкодування (а.с.14-18). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦКУ шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (надалі - ТЗ), механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦКУ особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року №4 передбачено, оскільки відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З аналізу письмових матеріалів справи судом вбачається, що позивач ТОВ «Мангуст-Безпека» звертався із заявою про виплату страхового відшкодування також і до МТСБУ, про що свідчить лист МТСБУ №3/1-08/24643 від 10 вересня 2013 року, згідно якого у відповідь на звернення ТОВ «Мангуст-Безпека», повідомило, що МТСБУ відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Станом на вказану дату МТСБУ не володів інформацією щодо ліквідації ПрАТ «СК «Лафорт» чи визнання даної страхової компанії банкрутом (а.с.20). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з МТСБУ на користь ТОВ «Мангуст-Безпека» матеріальних збитків у розмірі 7720,00 грн. є законними, у зв'язку з тим, що в судовому засіданні було встановлено, що ПрАТ «СК «Лафорт» ліквідовано, 06 жовтня 2015 року товариство знято з реєстрації, тому відповідальність за виконання взятих ПрАТ «СК «Лафорт» на себе зобов'язань згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе МТСБУ. Що стосується позовних вимог щодо стягнення із відповідача [PERSON] матеріальних витрат в розмірі 17050 грн., то позивачем не надано доказів наявності таких витрат. З аналізу доданих до позовної заяви документів вбачається, що витрати полягають у втраті орендної плати за період з 10 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року у сумі 17050,00 грн., проте така довідка суперечить іншим письмовим доказам, а саме: акту №оу-000042 від 21 листопада 2012 року здачі-прийняття робіт, посвідчений підписами посадових осіб та печатками позивача ТОВ «Мангуст-Безпека» і виконавця ремонтних робіт по автомобілю «ВАЗ» - ТОВ «Ред Епл», з якого вбачається, що виконавцем були проведені рихтувально-малярні роботи з розхідними матеріалами на суму 4500 грн. і сторони претензій один до одного не мають (а.с.23). Відповідно до п.2.1 договору оренди автомобіля від 01 січня 2012 року №3/12, укладеного між ТОВ «Мангуст-Безпека» та ПП «Дублет», розмір орендної плати за оренду автомобіля «ВАЗ 21093» д.н.з. [NUMBER] складає 900 грн. (а.с.10). Таким чином розрахована позивачем сума матеріального збитку в розмірі 17050,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], залишилася суду незрозумілою та необґрунтованою. Відповідно до математичного розрахунку, сума матеріального збитку у вигляді втрат по орендній платі становить 2190 грн.. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки в розмірі 2190 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору, а саме: з [PERSON] в розмірі 65,87 грн. (2190х232,20/7720), з МТСБУ в розмірі 166,33 грн. (232,20-65,87) та витрати на правову допомогу: з [PERSON] в розмірі 851 грн. (2190х3000/7720), з МТСБУ в розмірі 2149 грн. (3000-851), що підтверджується договором про надання правової допомоги від 27 вересня 2013 року № 16/13 та видатковим касовим ордером (а.с.30-33). За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних умов. На підставі викладеного,

Outcome: partial