Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 21266,13 гривень, а також понесених ним при пред`явленні позову судових витрат у розмірі 2270,00 гривень, посилаючись на те, що між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії з 01.01.2019 року. На теперішній час відповідачем було спожито електричної енергії за період з 01.02.2020 по 31.03.2021 з обсягом використання 12348 кВт/год на загальну суму 19309,68 грн. У зв`язку з несвоєчасною сплатою вартості спожитої електричної енергії відповідачу також було нараховано, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 503,99 гривень за період з 23.03.2020 року по 13.08.2021 року, суму інфляційних витрат у розмірі 1452,46 гривень за період з 01.04.2020 року по 30.06.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та [PERSON] укладено договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії з 01.01.2019 року. Згідно із розрахунком суми заборгованості, [PERSON] має заборгованість за спожиту у період з 01.02.2020 року по 31.03.2021 року електроенергію, загальний обсяг якої складає 12348 кВт/год, на суму 193609,68 гривень, яку добровільно нею не сплачено. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу відповідача вимоги з додатками від №4203 від 25.05.2021 року щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію, однак остання заборгованість не сплатила. У зв`язку з несвоєчасною сплатою вартості спожитої електричної енергії відповідачу також було нараховано 3% річних від суми заборгованості у розмірі 503,99 гривень за період з 23.03.2020 року по 13.08.2021 року, суму інфляційних витрат у розмірі 1452,46 гривень за період з 01.04.2020 року по 30.06.2021 року. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються відповідними положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №312 від 14.03.2018 року. Пунктом 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №312 від 14.03.2018 року визначено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно до положеньст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved