Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 01.11.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № R53113350544B, відповідно до якого останній був наданий кредит у розмірі 15000 гривень на строк до 01.11.2015 року зі сплатою 31% річних за користування кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. 21.03.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ ««Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги № 210314вб, згідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги за кредитним договором № R53113350544В від 01.11.2012 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачем. Через те, що відповідач умови кредитного договору порушив, в обумовлені строки не здійснював погашення кредиту у розмірах, визначених договором, загальна сума заборгованості станом на 18.07.2016 року склала 17462,48грн., з яких: 13493,32грн. основний борг; 3969,16 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені ним судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав заяву з проханням розглянути справу його відсутності, позов підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 01.11.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № R53113350544B, відповідно до якого останній був наданий кредит у розмірі 15000 гривень на строк до 01.11.2015 року зі сплатою 31% річних за користування кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. 21.03.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ ««Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги № 210314вб, згідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги за кредитним договором № R53113350544В від 01.11.2012 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачем. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 18.07.2016 року, у розмірі 17462,48грн., з яких: 13493,32грн. основний борг; 3969,16 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Проте ані позовна заява, ані матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів існування вказаної заборгованості (розрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом; довідки про розмір заборгованості, належним чином завіреної підписом уповноваженої особи та печаткою, тощо). У звязку з наведеним суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed