Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок невиконання зобов'язань по поверненню кредиту, та стягнення судового збору у сумі 3654,00 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] 23.08.2007 року було укладено кредитний договір № ML-701/762/2007, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 18 800,00 швейцарських франків строком до 23 серпня 2022 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі. Згідно умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту відповідач зобов'язався повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за його користування, однак свої зобов'язання не виконує, в наслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 04.02.2014 р складає: 707 633, 76 грн. В забезпечення виконання умов кредитного договору 23 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір іпотеки № РСL -701/762/2007. Предметом іпотеки відповідно до умов вказаного договору є житловий будинок загальною площею 82, 9 квадратних метри, житловою площею 47, 5 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить відповідачам на праві приватної власності. На підставі викладеного позивач просить суд звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якiй позовні вимоги підтримав, просив суд розглядати справу без його участі, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. (а.с. 41,42, 47, 51, 55,57, 59,61). За таких обставин на підставі ч. 4 ст.169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу при заочному розгляді справи, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 28 серпня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», перейменованому в подальшому на ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ML-701/762/2007, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 18 800,00 швейцарських франків строком до 23 серпня 2022 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі (а.с.4-8). Згідно умов п.1.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. Відповідно до п. 3 ч. 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 3,99 % +FIDR. Відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник [PERSON] зобов'язана сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно з кредитним договором. Крім того, згідно з п. 4.1.3. Кредитного договору за прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів відповідач, крім пені та штрафу додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% суми прострочених боргових зобов'язань. Але не менше 50, 00 грн. Станом на 04.02.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає: 707 633, 76 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 16895, 97 швейцарських франків, що з перерахуванням за Курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 149 100, 11 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 348, 93 швейцарських франків, що з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 3 079,17 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 555 454,49 грн. (а.с.55). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України регламентує, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До відносин за кредитним договором застосовуються ті ж положення, що і за договором позики (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до п.6.2. договору іпотеки позивач має право задовольнити всі фактичні вимоги за рахунок предмета іпотеки в разі порушення з боку боржника умов кредитного договору. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» відбувається шляхом проведення прилюдних торгів або в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». 12.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до п.3.1 якого ПАТ «ОТП Банк» продав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, у тому числі, згідно витягу з Додатку 1 до вказаного договору, кредитний договір між банком та [PERSON] - відповідачем по справі. Також, відповідно до п.1.1.1 договору про відступлення права вимоги від 20.11.2010 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», банк передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - позивачу у справі, сукупність прав за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Належних та допустимих доказів виконання своїх зобов'язань за вказаними вище договорами, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, відповідачами суду не надано. Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позичальник не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим є підстави для задоволення позовних вимог позивача, який, згідно вищевказаних договорів купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення права вимоги, вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України, отже з відповідачів на користь позивача повинні бути стягнені в рівних частках з кожного судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved