Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Судом встановлено поясненнями сторін, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заповітом а.с.5, 22 т.1, що 21.05.2016 р. [PERSON] , 1917 р.народження зробила розпорядження, яким все своє майно заповідала відповідачу [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений нотаріально, в присутності двох свідків [PERSON] і [PERSON] , які засвідчили, що [PERSON] повністю розуміє значення своїх дій, діє без будь якого примусу. Вказаний заповіт був зачитаний заповідачу вголос, підписаний [PERSON] і свідками які засвідчили, що вони не є членами сім`ї чи близькими родичами заповідача . Згідно ст.1257 ч.2, 4 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ст.12 ч.1-3 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін… кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили в судовому засіданні твердження позивача, що [PERSON] не розуміла значення своїх дій за станом здоров`я. Свідки вказують, що позивач [PERSON] до 07.05.2016 р. здійснював належний догляд за матір`ю, яка не могла пересуватися, сама себе обслуговувати за віком та станом здоров`я. [PERSON] і [PERSON] особисто допомагали позивачу доглядати матір, та стверджували, що [PERSON] мала проблеми з пам`яттю, забувала своє та їх ім`я, не пам`ятала родичів. Особливо стан здоров`я заповідача погіршився після її падіння з ліжка, та лікування отриманої травми в квітні 2016 р. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] скаржилася особисто їй, що відповідач [PERSON] її ображає, штовхає, не дає їсти. Заповідач розмовляла та чекала на прихід доньки [PERSON] , яка давно померла. Але тверджень зазначених свідків недостатньо для визнання заповіту недійсним, та суд вважає що [PERSON] не довів в суді недійсність заповіту, і позов не підтверджується належними та допустимими доказами. Навпаки судом встановлено що волевиявлення заповідача було вільним, заповіт відповідав волі [PERSON] , 1917 р.народження, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звукозаписом розмови між позивачем та заповідачем. Так свідки секретарі сільської ради [PERSON] і [PERSON] , а також фельдшер лікарні [PERSON] пояснили в суді, що в 22.04.2016 р. під час складання першого заповіту на сина [PERSON] все розуміла, просто в заповідача був слабкий слух і травмована рука, тому вона не могла підписати перший заповіт. Фельдшер [PERSON] також відвідувала [PERSON] вдома в квітні-травні 2016 р., протягом 10 днів робила їй уколи, та стверджує, що [PERSON] мала загальну слабкість, слабкий слух, але була психічно здорова. Мешканці с.Красна Балка [PERSON] і [PERSON] який є сусідом [PERSON] пояснили, що заповідач сама розповідала, що син [PERSON] «її побив» і вона хоче «переписати заповіт» на [PERSON] . Всі хто до неї приходив, а це були [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] вона впізнавала, та пам`ятала. Свідки [PERSON] , яка є тіткою відповідача і її двоюрідна сестра [PERSON] пояснили, що їм зателефонувала [PERSON] та попросила приїхати до бабці, яка «хоче їх бачити». Вони приїхали разом, та були присутні при посвідченні заповіту нотаріусом, обоє свідки спілкувалися з [PERSON] , яка казала що: «Я хочу скласти заповіт на [PERSON] …», заповіт вони зачитали вголос, оскільки вона не могла його прочитати і [PERSON] підписала заповіт. Заповідач була в доброму розумі і ніякого тиску на неї не чинилося. Свідки [PERSON] і [PERSON] батько та чоловік відповідача, пояснили, що розмову позивача [PERSON] з матір`ю 08.05.2016 р. записали на диктофон, а в квітні 2016 р. травмовану [PERSON] відвезли на стаціонарне лікування в Криворізьку лікарню №2, оскільки в бабці були поламані ребра. [PERSON] розповідала їм, що це «не падіння». Випискою з медичної карти стаціонарного хворого та матеріалами Тернівського відділення поліції а.с.32, 5-54 т.1, встановлено що [PERSON] поступила 13.04.2016 р. в 2-гу міську лікарню з переламами 7-9 ребер, та травмами обличчя. Враховуючи локалізацію та характер пошкоджень, лікарня повідомила відділення поліції за місцем проживання. Оскільки [PERSON] надала пояснення про самотравмування а.с.52 т.1, то кримінальне провадження не було внесено в ЄРДР а.с.54 т.1. Судом залучено до справи та проведено прослуховування аудіо запису на ДВД диску, наданого за клопотанням відповідача. З запису слідує, що [PERSON] голосно кричить на матір, звертається до [PERSON] , щоб та дала матері таблетки і та заснула, каже матері: «Ти притворяєшься!». У відповідь [PERSON] каже синові: «Бьешь меня, не хочешь ухаживать, я найму других, а ты уходи, у тебя хата есть…». Після цього [PERSON] почала розповідати, що син прив`язував її до ліжка, бив, примушував мовчати, показувала побиті руки і ноги. Позивач [PERSON] почав виражатися нецензурно, а бабця у відповідь промовила що: «Я все скажу милиционерам, чтобы ты не был таким умным… уходи». Позивач [PERSON] підтвердив що 08.05.2016 р. приходив до матері, в будинку також були [PERSON] і [PERSON] , але такої розмови як на записі не було. Вказані докази в їх сукупності спростовують доводи позивача [PERSON] стосовно тиску на заповідача, та що волевиявлення [PERSON] не було вільним. Навпаки судом встановлено, що саме такий заповіт бажала скласти заповідач і такий заповіт був посвідчений нотаріусом. З цих же підстав, а також відсутності медичних даних про психічну хворобу заповідача, суд відмовив позивачу в клопотанні про призначення судово-психіатричної експертизи. Доводи позивача з посиланням на те що свідки [PERSON] і [PERSON] є родичами відповідача не заслуговують на увагу, оскільки правила ст.1253 ч.4 ЦК України передбачають заборону бути свідками при посвідченні заповіту тільки для близьких родичів та членів сім`ї спадкоємця за заповітом, а не взагалі родичів інших ступенів споріднення. А той факт, що [PERSON] сама не могла зателефонувати і запросити свідків, ніяким чином не впливало на її волевиявлення викладене в заповіті. Згідно ст.1257\~ч.4\~ЦК України\~ у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Таким чином вимога позивача про визнання права на спадщину є похідною від позову про визнання заповіту недійсним, залежить від законності та обґрунтованості цього позову, а тому задоволенню не підлягає. На підставі ст.1257 ЦК України,

Outcome: dismissed