Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку у 2012 році, та від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 15.09.2015 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки за останні три роки по 400 грн. за кожен місяць та в подальшому по 950 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу за домовленістю отримувала від батька дитини кошти на її утримання частково в сумі 400 грн., замість 800 грн., а прохання надавати матеріальну допомогу для дитини в більшому розмірі залишились без реагування, її заробітної плати є недостатньо для утримання дитини, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні 14.01.2016 року позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що коштів в сумі 400 грн., які надає відповідач, не вистачає на утримання доньки, оскільки вона окрім іншого щомісячно сплачує 300-350 грн. на місяць за відвідування дитиною дитячого садку, 200 грн. - за підготовку до школи, 140 грн. і 100 грн. - відповідно за додаткові заняття англійською і вокалом. Просила позов задовольнити. В подальшому в судове засідання 16.02.2016 року позивач не з'явилася, подала заяву, згідно якої свої позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі підтримує, оскільки відсутність офіційного працевлаштування відповідача вказує на мінливість його доходів, і просить завершувати розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні 14.01.2016 року позов визнав частково, зазначивши, що має можливість сплачувати на утримування доньки 500 грн. щомісячно, які й перераховував до цього часу, інколи, в залежності від фінансової можливості, перераховував і більші суми коштів, що підтверджується відповідними квитанціями. Зазначив, що позивач з 2012 року не зверталася в суд про стягнення аліментів, оскільки він сплачував кошти на утримання доньки. При цьому домовленості між ними про матеріальну допомогу для дитини в розмірі 800 грн. у них ніколи не було, покликання позивача на таку обставину не відповідає дійсності. Відмітив, що він офіційно працевлаштований, працює торговим представником в ТзОВ «Тема», крім цього 25.04.2015 року зареєстрував шлюб із [PERSON], з якою в нього [INFO] народився син [PERSON]. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить заверщувати розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що малолітня донька сторін [PERSON], [INFO] (а.с. 2), проживає разом з матір'ю на [ADDRESS], хоча зареєстрована за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Також встановлено, що позивач працює помічником вихователя в Дошкільному навчальному закладі №2 та її сукупний дохід за серпень 2015 року - січень 2016 року становить 13470,30 грн. (а.с. 40). Відповідач [PERSON] працює торговим представником у ТзОВ «Тема» з 14.01.2013 року по час розгляду справи і має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідками №№ 460-463 від 20.11.2015 року (а.с. 15-18). Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вдруге одружився (свідоцтво про шлюб [NUMBER] - а.с. 13) та має в цьому шлюбі малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Як видно з копій квитанцій (а.с. 24-29), відповідач періодично перераховував кошти на утримання доньки, що підтвердила позивач в судовому засіданні. Між тим, як встановлено, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення їхньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч.ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.183 СК України, частказаробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, як достовірно встановлено судом, відповідач працевлаштований та отримує стабільних дохід, а тому, за наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в частці від заробітку. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що прожитковий мінімум з 01.09.2015 року на одну дитину віком до 6 років становить 1167 грн., від 6 до 18 років - 1455 грн. Такі ж розміри прожиткового мінімуму встановлені Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні в вересні, жовтні 2015 року для дитини віком до 6 років становив 350,10 грн., в жовтні, листопаді, грудні 2015 року, з січня 2016 року для дитини віком від 6 до 18 років - 436,50 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial