Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 26.02.2011, актовий запис № 1, після розірвання шлюбу дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] , а також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1568,40 грн, із яких 768,40 грн становить судовий збір та 800 грн - вартість послуг адвоката. Свої вимоги мотивує тим, що 26.02.2011 вонауклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, останнім часом вживає спиртні напої, після чого проявляє агресію. Із його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко ставали їх знайомі, рідні та діти, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання, панічний страх. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюб носить формальний характер. [PERSON] зловживає спиртними напоями. Агресивна поведінка останнього руйнує психіку дітей. Саме така поведінка відповідача, його ставлення до виконання батьківських обов`язків, а також вік дітей в жодному разі не можуть бути підставою для залишення на проживання дітей із ним, хоча не позбавляють обов`язку батька брати участь у їх вихованні. За її глибоким переконанням не має потреби підтримувати сімейні відносини. Подальша реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, у зв`язку з чим вона вирішила звернутися до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, однак перша письмово просила розглядати справу без її участі у порядку письмового провадження, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте останній просив справу розглядати без його участі та участі його довірителя. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 20 серпні 2019 року в судовому засіданні позивач подав заяву про надання строку на примирення, яка ухвалою суду від 20.08.2019 задоволена, сторонам надано строк для примирення 6 (шість) місяців, провадження по справі зупинено. Ухвалами суду від 25.02.2020 відповідно провадження у справі поновлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 8 квітня 2020 року від позивачки та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін та їх представників без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі наявних у суду матеріалів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 26 лютого 2011 року, який зареєстрований виконкомом Сенечівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26.02.2011 виконкомом Сенечівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.5). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2011, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2013 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.2015, виданих виконкомом Сенечівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис №11, [PERSON] , [INFO] , актовий запис №20 та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №5 (а.с.6, 7, 8). Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку доказам по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не складається. Суд вживав заходів з метою збереження сім`ї, надавав сторонам шестимісячний строк на примирення, який результату не дав: позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям, відповідач після поновлення провадження у справі заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Неповнолітні діти, які проживають з позивачкою, остання просить після розірвання шлюбу залишити проживати і надалі з нею, а також змінити їй прізвище на дівоче (дошлюбне). З даного приводу відповідач заперечень не подавав. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з викладеного, враховуючи, що строк на примирення не приніс бажаного результату, позивачка продовжує наполягати на його розірванні, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] , прізвище якої змінити на дошлюбне [PERSON] . Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить сплачений нею судовий збір в розмірі 768,40 грн, про що свідчить наявна у матеріалах справи квитанція №43063538 від 24.07.2019 (а.с.1) та оплату за надання послуг адвоката в розмірі 800,00 гривень, що підтверджується долученою квитанцією від 24.07.2019 на вказану суму (а.с.9). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, з урахуванням ч. 1 ст. 141 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому слід стягнути на користь позивачки з відповідача 768,40 грн сплаченого нею судового збору та 800,00 грн понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України та

Outcome: approved