Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 07.09.2021 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Предметом позовних вимог є визнання за [PERSON] , 1954 року народження, права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1823484600:06:000:0024, площею 3,53 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ксаверівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, в порядку спадкування після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Підставою позовних вимог є те, що [INFO] в с. Савлуки Малинського району (нині - Коростенського району) помер брат позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер 1823484600:06:000:0024, площею 3,53 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ксаверівської сільської ради, належній спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №031763. Отже, спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач, яка бажає прийняти спадщину. З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті брата позивач звернулася до Малинської державної нотаріальної контори, проте 27.08.2021 року вмотивованою постановою нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину а законом на земельну ділянку кадастровий номер 1823484600:06:000:0024, у зв`язку з тим, що відсутнє свідоцтво про смерть. Отже, зазначене перешкоджає [PERSON] оформити спадщину, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, 15.11.2021 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Малинської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, 15.11.2021 року до суду надійшла заява від старости Недашківського старостинського округу Василя Гаращука, в якій представник просив розглянути справу без його участі, не заперечив щодо задоволення вимог позову [PERSON] . Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що [INFO] в с. Савлуки Малинського району (нині - Коростенського району) Житомирської області помер брат позивача [PERSON] . Згідно довідки №49, виданої 18.05.2021 року за підписом старости с. Недашки Василя Гаращука , [PERSON] помер [INFO] в с. Савлуки та був похований на громадському кладовищі в с. Савлуки, факт смерті документально не підтверджено (а.с.8). Те, що [PERSON] є сестрою по відношенню до [PERSON] підтверджується витягом з погосподарських книг, з якого вбачається, що в житловому будинку в с. Савлуки проживали: голова сім`ї [PERSON] (померла [INFO] ), донька [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). Суд звертає увагу на те, що відповідно до витягу з погосподарської книги, факт смерті [PERSON] не встановлено у зв`язку з непред`явленням і відсутністю лікарського свідоцтва про смерть, а факт смерті документально не підтверджено. Отже, за життя [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №031763 належало право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1823484600:06:000:0024, площею 3,53 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ксаверівської сільської ради. Вказаний Державний сертифікат зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010521400126 (а.с.9). З метою реалізації своїх спадкових прав після смерті брата позивач звернулася до Малинської державної нотаріальної контори, однак 27.08.2021 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О.М. була винесена постанова, згідно якої нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 1823484600:06:000:0024, у зв`язку з відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця (а.с.11). Згідно листа Малинської державної нотаріальної контори №02-14/861 від 29.09.2021 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заведена (а.с.26). Мотиви та застосовані норми права. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Так судом було встановлено неможливість отримання позивачем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відмовою державного нотаріуса у його видачі з підстав відсутності у неї на руках свідоцтва про смерть брата [PERSON] . Таким чином, суд звертає увагу на те, що матеріалами справи встановлено відсутність документального підтвердження факту смерті спадкодавця [PERSON] . Враховуючи факт неможливості реєстрації смерті [PERSON] у встановленому законом порядку у зв`язку з відсутністю лікарської медичної довідки (свідоцтва) про причину його смерті, і усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, суд зазначає, що позивачеві слід звернутися до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту - факту смерті особи в певний час, яка передує позову про визнання права власності в порядку спадкування. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed