Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором № МL-705/220/2008 від 13.06.2008 в розмірі 940422,73 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 13.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № МL-705/220/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 75742,50 доларів США на придбання нерухомого майна, останній зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку грошові кошти у строки, встановлені п. 1.6 Договору, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами в порядку та умовах, визначених п. 1.4, 1.4 Договору. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 13.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-705/220/2008, відповідно до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язань перед банком, встановлена солідарна відповідальність в повному обсязі грошових зобов'язань. 18.03.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL-705/220/2008 від 13.06.2008. В порушення умов укладеного кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконує, станом на 17.12.2013 заборгованість по тілу кредиту становить 75286,64 доларів США, по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 457,02 доларів США; відповідно до п. 3.1.1 ст. 3 частини 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань [PERSON] зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення, станом на 17.12.2013 розмір пені складає 335003,66 грн. Загальна сума заборгованості згідно розрахунку складає 940422,73 грн. Відповідач [PERSON], не визнаючи заявлені позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № МL-705/220/2008 від 13.06.2008, укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк», посилаючись на те, що отриманий ним кредит на придбання нерухомого майна є споживчим кредитом, а обов'язковою умовою договору споживчого кредиту є річна відсоткова ставка за кредитом, яка вказується у тексті договору. Всупереч положенням чинного законодавства спірним кредитним договором передбачено інший порядок визначення розміру процентів, який змінюється в залежності від зімни вартості кредитних ресурсів банку, що може розцінюватися як несправедлива умова договору, тобто встановлення дискримінаційних стосовно споживача правил зміни відсоткової ставки. Оскільки відповідно до ст.. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець не повинен включати у договору із споживачем умови, які є несправедливими, тобто такими, які суперечать принципу добросовісності, а наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, спірний договір має бути визнаний недійсним та не породжувати будь-яких наслідків у вигляді прав та обов'язків сторін. Відповідач [PERSON] також подала до суду зустрічний позов, в якому просила визнати договір поруки № SR-705/220/2008 від 13.06.2008 припиненим, посилаючись на те, що після укладення кредитного договору, неодноразово до нього вносились зміни щодо розміру фіксованої процентної ставки за кредитом, а також відповідні зміни і до договору поруки. При цьому збільшення зобов'язань позичальника [PERSON] шляхом збільшення плаваючої відсоткової ставки, порядку розрахунку, відбулось без погодження із поручителем. Відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, 14.05.2012 боржником [PERSON] отримана досудова вимога від банку щодо погашення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка в місячний строк не була виконана. На адресу поручителя вимоги про виконання грошових зобов'язань не надходило. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За таких обставин [PERSON], як поручитель вважає, що її порука за виконання [PERSON] свої грошових зобов'язань припинена. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Збицька Е.П. підтримала уточнені позовні вимоги, просила позов задовольнити, стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, проти зустрічних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти заявлених первісних вимог з підстав, викладених як обґрунтування зустрічних вимог [PERSON] та [PERSON], зустрічні вимоги підтримала в повному обсязі просила визнати кредитний договір недійсним, а договір поруки припиненим. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № МL-705/220/2008, за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 75742,50 доларів США на придбання нерухомого майна, останній зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку грошові кошти у строки, встановлені п. 1.6 Договору, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами в порядку та умовах, визначених п. 1.4, 1.4 Договору. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 13.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-705/220/2008, відповідно до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язань перед банком, договором встановлена солідарна відповідальність в повному обсязі грошових зобов'язань [PERSON] по основному договору. Між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 від 15.06.2009 до кредитного договору, додатковий договір № 2 від 13.04.2010 до кредитного договору, якими на відповідний період встановлювалась відповідна фіксована процентна ставка за користування кредитом. Відповідні зміни вносились і до договору поруки шляхом укладення додаткового договору № 1 від 15.06.2009 та додаткового договору № 2 від 13.04.2010 до договору поруки. 26.03.2010 [PERSON] отримано досудову вимогу банку про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі у зв'язку із порушення м умов кредитного договору. 18.03.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № МL-705/220/2008 від 13.06.2008. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. В порушення умов укладеного між сторонами договору [PERSON] не виконуються зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом, грошові кошти не повернуто. Згідно розрахунку, наданого представником позивача, станом на 17.12.2013 заборгованість по тілу кредиту становить 75286,64 доларів США, по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 457,02 доларів США; відповідно до п. 3.1.1 ст. 3 частини 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань [PERSON] зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення, станом на 17.12.2013 розмір пені складає 335003,66 грн. Загальна сума заборгованості згідно розрахунку складає 940422,73 грн. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено інше. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Заявлені [PERSON] та [PERSON], зустрічні вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним, а договору поруки припиненим, суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, [PERSON] підписано спірний кредитний договір і відповідально погоджено умови договору, що з огляду на ст.ст. 626,638 ЦК України тягне за собою встановлення, зміну або припинення цивільних та обов'язків для обох сторін, учасників договору, тобто настання правових наслідків для [PERSON] у вигляді повернення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами згідно із умовами договору. Обов'язковою передумовою укладення правочину є досягнення сторонами згоди з усіх суттєвих умов. При укладенні спірного кредитного договору були враховані вимоги ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, а саме визначені істотні умови договору - мета, сума, строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язання, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання умов договору. При цьому кредитний договір укладено в письмовій формі, сторони кредитного договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Пунктом 3 частини 1 Кредитного договору визначено, що сторони домовились про те, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча відсоткова ставка, яка складається з 4,49% (фіксований відсоток) плюс FIDR (процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору; інформація про розмір FIDR розміщується на сайті банку та інформаційних стендах). Визначення строків та розмірів погашення кредиту та сплати відсотків міститься у п. 1.4 кредитного договору та Графіку повернення кредиту та сплати відсотків, що є додатком № 1 до кредитного договору. Плаваюча процентна ставка підлягає корегуванню протягом дії договору щоразу після перебігу кожного 12-го календарного місяця. В п. 1.4.1.5.4 Кредитного договору закріплено, що сторони висловили свою цілковиту згоду, що визначення порядку плати за кредит, встановленої п. 1.4 кредитного договору, повністю відповідає волевиявленню сторін, сторони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за кредит та окремими елементами цього порядку. Тобто корегування процентної ставки не потребує укладення будь-якого додаткового договору. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили плаваючу процентну ставку, то вони мають виконуватися і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав. Відповідально до положень ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Факт укладання кредитного договору та сплата [PERSON] за кредитом та відсотками впродовж кількох років підтверджує, що сторони досягли згоди з усіх суттєвих умов кредитного договору, [PERSON] погодився, що для розрахунку відсотків за користування кредитними коштами буде використовуватися плаваюча процентна ставка і був обізнаний щодо особливості розрахунків відсотків за плаваючою процентною ставкою. Таким чином передбачений порядок корегування процентної ставки був погоджений сторонами при укладанні кредитного договору, таке право відповідає положенням діючого законодавства і не є одностороннім порядком зміни відсоткової ставки, корегування відсоткової ставки не є підвищенням, а є встановленням плаваючої ставки, тобто ставки, що змінюється відповідно до п.1.4 кредитного договору, зміна ставки FIDR - це виконання умов договору. Такий розрахунок процентів за користування кредитними коштами застосований згідно із ст.. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», де банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах, виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. Судом також не вбачається порушень прав [PERSON] як споживача у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Також суд не погоджується із позицією відповідача [PERSON] щодо збільшення обсягу відповідальності за основним зобов'язанням, що відбулось без її згоди. Поручитель [PERSON], уклавши добровільно та на власний розсуд Додаткові договори № 1 та № 2 до оспорюваного договору поруки, погодилась із зміною умов основного зобов'язання навіть у разі збільшення їх обсягу. Водночас кредитним договором встановлений строк остаточного повернення кредиту - 14.06.2032 (дата виконання зобов'язань). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку погашення кредиту у повному обсязі. Таким строком не може бути несплата чергового платежу. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підтвердження позиції відповідача [PERSON] його представником в ході розгляди справи було заявлено клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи з метою визначення відповідності розрахунку заборгованості позичальника перед банком умовам укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі, погашення кредиту за кредитним договором. Дана експертиза не проведена у зв'язку із ненаданням експерту необхідних для дачі висновку документів. Інших клопотань або належних та допустимих доказів в обґрунтуванням зустрічних позовних вимог суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що первісні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню в повному обсязі, в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним та зустрічних вимог [PERSON] про визнання договору поруки припиненим суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved