Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Сторони звернулися в суд з даними позовами. В судовому засіданні представник ПАТ «Фольксбанк» - Винник І.І. первісний позов підтримав, а зустрічні позови не визнав та суду пояснив, що 22.10.2007 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником відносно усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №06-2/4К10, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у іноземній валюті в сумі 120000,00 дол. США з виплатою 12% відсотків річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №06-2/4К10 між банком та [PERSON] і [PERSON] було укладено іпотечний договір від 23.10.2007 року за реєстровим №3148, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого в іпотеку було передано житловий будинок загальною площею 418,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 662 кв.м, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 770 кв.м, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов Кредитного договору позичальник прийняв на себе зобов'язання погасити кредит та сплатити проценти. Однак, [INFO] [PERSON] померла. На момент подання позовної заяви заборгованість позичальника перед банком по кредитному договору становить 59000.00 дол США, що в гривневому еквіваленті станом на 2 07.03.2013 року становить 471587,00 грн. 14.03.2008 року ПАТ «Фольксбанк» звернувся до Косівської районної державної нотаріальної контори з претензією про пред'явлення вимог до спадкоємців. 18.01.2013 року отримано відповідь з нотаріальної контори про те, що спадкоємцями [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також 12.11.2012 року спадкоємцям було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. 21.01.2013 року ПАТ «Фольксбанк» направляв відповідачам листи-вимоги в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у відповідності до яких повідомляв про наявність кредиторської заборгованості. Дане повідомлення було отримане адресатами 31.01.2012 року, проте залишене без належного реагування. Заборгованість за кредитним договором так і не була погашена. Просить первісний позов задоволити, а у задоволенні зустрічних позовів відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що дійсно при укладенні договору іпотеки не було дотримано вимог чинного законодавства щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей. Просить в задоволенні первісного позову відмовити, не заперечує щодо задоволення зустрічних позовів. В судовому засіданні довірена особа відповідачки-позивачки [PERSON] - [PERSON] первісний позов не визнав, а зустрічний позов підтримав та суду пояснив, що [PERSON], яка померла [INFO], є рідною матір'ю [PERSON], а [PERSON] є батьком [PERSON] Довідкою Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 28.05.2013 року за №456/02-24 підтверджується, що станом на 23.10.2007 року згідно облікових даних [PERSON] проживала у сім'ї батьків - [PERSON] та [PERSON] На момент укладення кредитного договору №06-2/4К10 від 22.10.2007 року та іпотечного договору від 23.10.2007 року за реєстровим №3148, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу [PERSON] у [PERSON] було двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO], який на момент звернення з первісним позовом до суду ще не досяг віку цивільної відповідальності. Оскільки в іпотечному договорі від 23.10.1987 року, який згідно ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, йдеться про відчуження житлового будинку та земельної ділянки, відведеної для його будівництва та обслуговування, тобто майнових прав та інтересів малолітніх дітей, а тому з огляду на положення ст.ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України, ст.ст. 17-18 ЗУ «Про охорону дитинства» такі угоди могли укладатися виключно за наявності письмової згоди органу опіки та піклування на їх укладення. Письмового дозволу органом опіки і піклування на укладення [PERSON] та [PERSON] іпотечного договору від 23.10.1987 року, саме якими і обгрунтовано первісний позов, не видавалося взагалі. Згідно ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. Вважає, що іпотечний договір від 23.10.2007 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником відносно усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON], [PERSON], який посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстраційним №3178 є недійсним. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» підставами припинення іпотеки є визнання іпотечного договору недійсним. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 4 ст. 261 цього Кодексу у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи, позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. [PERSON] досягла повноліття 05.11.2012 року. Просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити. Представник органу опіки та піклування Косівської РДА звернувся до суду з аналогічним зустрічним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] та дав суду аналогічні пояснення. Просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічні позови задоволити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, свідка та вивчивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов слід задоволити, а у задоволенні зустрічних позовів слід відмовити із наступних підстав. 3 Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що при посвідченні договору іпотеки вона дійсно не вимагали у [PERSON] письмової згоди членів його сім'ї, так як це не передбачено вимогами законодавства, оскільки у житловому будинку, який було передано в іпотеку в [ADDRESS] ніхто не зареєстрований та не проживає, про що також свідчить відповідна довідка Кутської селищної ради №1352 від 18.09.2007 року. Як вбачається з матеріалів справи 22.10.2007 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником відносно усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №06-2/4К10, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит (грошові кошти) у іноземній валюті в сумі 120000,00 (сто двадцять тисяч) дол. США з виплатою 12% відсотків річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №06-2/4К10 між банком та [PERSON] і [PERSON] було укладено іпотечний договір від 23.10.2007 року за реєстровим №3148, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого в іпотеку було передано житловий будинок загальною площею 418,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 662 кв.м, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 770 кв.м, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов кредитного договору позичальник прийняв на себе зобов'язання погасити кредит та сплатити проценти, але [INFO] [PERSON] померла. На момент подання позовної заяви заборгованість позичальника перед банком по кредитному договору становить 59000.00 дол США, що в гривневому еквіваленті станом на 07.03.2013 року становить 471587,00 грн. Згідно з вимогами ст.ст. 1218, 1219, 1282 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 2 ст 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Так, 14.03.2008 року ПАТ «Фольксбанк» звернувся до Косівської районної державної нотаріальної контори з претензією про пред'явлення вимог до спадкоємців, а 18.01.2013 року отримав відповідь з нотаріальної контори про те, що спадкоємцями [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також, 12.11.2012 року спадкоємцям було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. 21.01.2013 року ПАТ «Фольксбанк» направляв відповідачам листи-вимоги в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у відповідності до яких повідомляв про наявність кредиторської заборгованості. Дане повідомлення було отримане адресатами 31 січня 2012 року, проте залишене без належного реагування. Заборгованість за кредитним договором так і не була погашена. Крім цього позивач [PERSON] посилається на п. 44 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за №5, де підтримується позиція про те, що заборонено батькам без дозвому органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, якщо даний договір направлений на відмову від належних дитині майнових прав. При цьому судам дана вказівка зважувати на факт наявності в дитини права власності або права користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Тому [PERSON] вважає, що іпотечний договір від 23.10.2007 року укладений між її батьками [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Електрон банк» (правонаступником якого є ПАТ 4 «Фольксбанк») є недійсним. [PERSON] вважає, що дані обставини підтверджуються наявними у неї доказами. Однак, дані твердження [PERSON] спростовуються довідкою Кутської селищної ради №456/02-24 від 28.05.2013 року, згідно якої станом на 23.10.2007 року на реєстраційному обліку в даному будинку перебували громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до будинкової книги для прописки громадян. Отже, із довідки наданої Кутською селищною радою №456/02-24 від 28.05.2013 року вже підтверджується, що діти [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані за адресою предмета іпотеки та не проживали там, натомість їх місце проживання відповідно і реєстрації було чітко визначено, а саме в [ADDRESS], хоча у п. 2 іпотечного договору від 23.10.2007 року укладеного між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Електрон банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк») чітко вказано, що предмет іпотеки знаходиться за іншою адресою, а саме в [ADDRESS]. Крім цього в п. 8. іпотечного договору вказано, що іпотекодавці засвідчують, що їм належать усі права та правомочності для укладення даного договору, немає жодних обмежень, обтяжень чи перешкод для його укладення. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві власності, вони мають всі необхідні права щодо розпорядження предметом іпотеки, з укладенням цього договору дотримано всіх вимог чинного законодавства України, в тому числі Закону України «Про іпотеку». Отже, виходячи з наведеного вище, доказів наданих [PERSON] та ПАТ «Фольксбанк» випливає, що на момент оформлення іпотечного договору були відсутні жодні підстави, які б свічили про порушення сторонами договору та нотаріусом норм чинного законодавства України, на які посилається [PERSON] у зустрічному позові. Згідно відомостей іпотечного договору, що оскаржується, довідок наданих [PERSON] вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON], при підписанні іпотечного договору були забезпечені іншим житлом за адресою [ADDRESS], там проживали з їхніми батьками, бабцею та братом батька [PERSON] Виходячи з таких обставин посилання на ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» ст. 177 СК України, ст.ст. 64, 109,156, 160 ЖК України є безпідставними, оскільки усі ці норми законів та кодексів встановлюють, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо їх майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири, видавати письмові зобов'язання від імені дитини, відмовлятися від майнових прав дитини. Оскільки, діти на момент укладання договору іпотеки не володіли будь-якими майновими правами щодо предмету іпотеки, тобто не мали ні часток в предметі іпотеки та не проживали в ньому, то відповідно і орган опіки та піклування - на той час це Кутська селищна рада надала відповідну згоду на укладення кредитного договору та договору іпотеки. На підставі наведеного, ст.ст. 32, 224, 257, 261, 509, 587, 590, 1281, 1282 Цивільного Кодексу України, ст. 177 СК України, ст.ст. 3, 17, 24, 33, 39 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 7, 16 Конвенції ООН «Про права дитини» (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР України N 789-ХІІ (789-12) від 27.02.91р.), пп. 6, 44 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за №5 та

Outcome: dismissed