Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля звернулося до суду із позовною заявою про стягнення витрат по навчанню за договором, яку обґрунтував наступними обставинами. Позивач прийняв відповідача на роботу учнем машиніста підземних установок з первинним навчанням у навчальному пункті. Між сторонами було укладено договір на підготовку кваліфікованих працівників, відповідно до умов якого, позивач зобов'язався надати відповідачу робоче місце для проходження виробничої практики та здійснити працевлаштування відповідача після навчання. В свою чергу відповідач зобов'язався оволодіти повністю програмою навчання, яка викладається за вказаною спеціальністю згідно з кваліфікаційною характеристикою спеціаліста, пройти виробничу практику на Підприємстві згідно з установленими вимогами, та відпрацювати на Підприємстві після навчання не менше як 3 (три) роки. Однак, 22.10.2013 року відповідач був звільнений за прогули без поважної причини. Невиплачена відповідачем заборгованість за навчання склала 2080,97 грн. Представник позивача - Радіола Н.О., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 191 від 11.10.2013 року позивачем було прийнято [PERSON] на роботу за строковим трудовим договором 08.01.2014 року учнем машиніста підземних установок з первинним навчанням в учбовому пункті з 14.10.2013 року по 05.12.2013 рік, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія відповідного наказу. 14.10.2013 року між сторонами було укладено договір № ДШУ/6-201/13 про підготовку кваліфікованих працівників, відповідно до умов якого: згідно п. 2.2, 2.3 позивач зобов'язався надати робоче місце для проходження виробничої практики; здійснити працевлаштування відповідача на Підприємстві після навчання згідно отриманої освіти і кваліфікаційного рівня у разі наявності вакансії. В свою чергу, відповідач зобов'язався відповідно до п. 3.2, 3.3, 3.4 Договору оволодіти повністю програмою навчання, яка викладається за вказаною спеціальністю згідно з кваліфікаційною характеристикою спеціаліста, пройти виробничу практику на Підприємстві згідно з установленими вимогами, та відпрацювати на Підприємстві після навчання не менше як 3 (три) роки. Згідно п.3.5 Договору відповідач зобов'язався відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з навчанням, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у випадках не здачі іспиту працівником, або його неявки на іспит без поважних причин, а також у разі звільнення з Підприємства під час навчання з підстав, передбачених п.п.1,6,7 ст.36, ст.38, п.п.3,4,7 ст.40, ст.41 КЗпП України. Копія зазначеного договору долучена до матеріалів справи. Судом також встановлено, що 22.10.2013 року відповідача було звільнено за прогули без поважної причини відповідним наказом позивача № 49 від 15.11.2013 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню грошових коштів за навчання у строк та спосіб, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2080,97 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 гривень. Враховуючи викладене та

Outcome: approved