Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Статуту позивача, його діяльність направлена на надання житлово-комунальних послуг юридичним та фізичним особам, експлуатація житлового фонду, об'єктів соціально-побутового та іншого призначення, в тому числі технічне обслуговування. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 47 від 05 грудня 2012 року), житловий будинок [ADDRESS] переданий на обслуговування та експлуатацію експлуатуючій організації - Товариству з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», яке прийняло вказаний будинок в подальшу експлуатацію. У зв'язку з зазначеним, позивачем були укладені договори з відповідними організаціями, які спрямовані на належне утримання і функціонування будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідач, який є наймачем квартири [ADDRESS], несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та оплачує житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, станом на 31 липня 2014 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складає 2 880 грн. 56 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача Барчук О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою (форма № 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» № 204 від 30 липня 2014 року (а.с. 7), тобто є наймачем даної квартири. При цьому, згідно Витягу № 6 з протоколу засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 47 від 05 грудня 2012 року, Наказу № 31/2 «Про прийняття житлового фонду» від 01 липня 2013 року та Акту приймання-передачі на баланс обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] з балансу ПАТ «ХК «Київміськбуд» на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» в Шевченківському районі м. Києві, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі позивача (а.с. 9, 10, 11-13). При цьому, положеннями ст. 68 Житлового кодексу Української РСР (надалі - ЖК України) встановлено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також, відповідно до ч. 3 ст. 815 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, у відповідності до положень п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, станом на 31 липня 2014 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 2 880 грн. 56 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком - попередженням № 2658 від 31 липня 2014 року (а.с. 8), перевіреного у судовому засіданні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості відповідача перед позивачем, яка станом на 31 липня 2014 року становить 2 880 грн. 56 коп., є обґрунтованою і тому підлягає стягненню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 4, 11, 526, 815 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та

Outcome: approved