Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.02.1988 року. Від даного шлюбу мають двоє доньок - Ангеліну, [INFO], яка знаходиться на утриманні відповідачки та Наталію, яка вже повнолітня. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини не заявлено. [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Посилається на те, що після двадцяти шести років подружнього життя вони перестали розуміти один одного, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідачка не поважала його як свого чоловіка, не враховувала його думку та не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сімї. Більше пяти місяців як вони припинили шлюбні відносини, а вжиті ним заходи щодо збереження сімї позитивного результату не принесли. Шлюб набув формального характеру, тому примирення між ними неможливе. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Під час судового розгляду відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до\~ч. 4 ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону та інтересам інших осіб. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved