Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 26 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №02-07/455Ф, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 148 972,80 грн. та зобовязався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційним банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитним договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору відступлення, у тому числі і право грошової вимоги за кредитним договором №02-07/455Ф від 26 квітня 2007 року. Оскільки у порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, а тому у нього станом на 14 вересня 2016 року виникла прострочена заборгованість у розмірі всього 107 494, 48 грн., з яких: по відсотках 100 641 грн. 85 коп. та по комісії 6 852 грн. 63 коп., а тому просить таку стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала письмове клопотання, у якому просить розглядати справу без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце проведення такого повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд розглядає справу за його відсутності, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ТзОВ «Кредитні ініціативи) та [PERSON] було укладено кредитний договір №02-07/455Ф, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 148 972,80 грн. та зобовязався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе дані зобовязання, внаслідок чого у нього станом на 14 вересня 2016 року виникла прострочена заборгованість у розмірі всього 107 494, 48 грн., з яких: 100 641 грн. 85 коп. - відсотки та 6 852 грн. 63 коп. - комісія. Згідно ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Згідно п.п.3,5,6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Разом з цим, згідно ч.1 та ч.3 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу... Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п.5.2.2 Кредитного договору №02-07/455Ф від 26 квітня 2007 року позичальник [PERSON]В, зобовязався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та відсотки за неправомірне користування кредитом, суми неустойки і збитків в порядку, передбаченому цим Договором. Відповідно до п.5.3.2 даного Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користуванням ним, у випадках, які визначаються згідно з цим Договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості Позичальник, а саме: Позичальник прострочив свої зобовязання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць відповідно до умов цього Договору. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором №02-07/455Ф від 26 квітня 2007 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованості у розмірі всього 107 494, 48 грн., з яких: по відсотках 100 641 грн. 85 коп. та по комісії 6 852 грн. 63 коп., а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved