Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центрофінанс» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до договору фінансового кредиту №В1Л1000111 від 28 лютого 2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 300 гривень під 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, строком до 14 березня 2014 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувалась погашувати кредитні кошти. Однак, [PERSON] свої договірні зобов'язання щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування грошовими коштами не виконала, внаслідок чого, станом на 20.05.2014 року виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центрофінанс» в сумі 986 гривень, що складається з непогашеного кредиту - 300 гривень, несплачених відсотків по кредиту - 486 гривень, штрафу в розмірі 200 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центрофінанс» 986 гривень за договором фінансового кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з договору фінансового кредиту №В1Л1000111 від 28 лютого 2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 300 гривень під 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, строком до 14 березня 2014 року (а.с.3). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, що стверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості по кредиту, з якого вбачається, що станом на 20 травня 2014 року у неї виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Центрофінанс» в сумі 986 гривень, що складається з непогашеного кредиту - 300 гривень, несплачених відсотків по кредиту - 486 гривень, штрафу в розмірі 200 гривень (а.с.10). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центрофінанс» заборгованість за договором фінансового кредиту №В1Л1000111 від 28 лютого 2014 року в сумі 986 гривень, що складається з непогашеного кредиту - 300 гривень, несплачених відсотків по кредиту - 486 гривень, штрафу в розмірі 200 гривень. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved