Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - позивач, ТОВ «Росвен Інвест Україна») звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач - [PERSON]), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 1001656912 від 19.04.2012 року в розмірі 21 626,22 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач звернувся до ПАТ «ОТП Банк» з заявою на отримання кредиту та надав всі необхідні документи для отримання кредиту, за результатами розгляду яких ПАТ «ОТП Банк» прийняло позитивне рішення про надання відповідачу кредиту. 19.04.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту № 1001656912, згідно умов якого ПАТ «ОТП Банк» надало [PERSON] кредит на принципах поворотності, платності, строковості в розмірі 15 600,00 грн. з кінцевим строком погашення до 19.12.2012 року. Внаслідок численних порушень умов договору відповідачем ПАТ «ОТП Банк» визнало строк повернення кредиту таким, що настав та звернувся до відповідача з вимогою про сплату простроченої заборгованості, яка була залишена відповідачем без виконання. 06.03.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 08/03/2013, згідно умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило на користь позивача право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за договором кредиту № 1001656912 від 19.04.2012 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Станом на 06.03.2013 року прострочена заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 1001656912 від 19.04.2012 року складає 21 626,22 грн., з яких 15 600,00 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 6 026,22 грн. - прострочена комісія. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором кредиту № 1001656912 від 19.04.2012 року та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що 19.04.2012 року між ПАТ «ОТП Кредит» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1001656912, згідно умов якого Кредитор надає Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник отримує його в розмірі 15 000,00 грн. строком 8 місяців з розміром процентної ставки 28% річних. У п. 1.2.5 договору сторони погодили, що даний договір є заявою Позичальника на отримання кредиту та цим Позичальник підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту на умовах,визначених у цьому договорі. Згідно п. 1.4.1 договору, Позичальник зобов'язаний повністю повернути Кредитору суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором, не пізніше 19.12.2012 року. Відповідно до п. 1.4.4 договору, за обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів, що є невід'ємною частиною цього договору. Так, відповідно до Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору № 1001656912 від 19.04.2012 року, щомісячна комісія становить 390,00 грн. Згідно п. 3.17 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та всіх додатків до нього та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі. Як визначено у ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «ОТП Кредит» взяті на себе за договором № 1001656912 від 19.04.2012 року зобов'язання виконав належним чином - надав [PERSON] споживчий кредит в розмірі 15 600,00 грн. Проте, відповідач в порушення умов договору у строк до 19.12.2012 року заборгованість за кредитом не повернув та комісію за обслуговування кредиту не сплатив. Станом на 06.03.2013 року прострочена заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 1001656912 від 19.04.2012 року складає 21 626,22 грн., з яких 15 600,00 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 6 026,22 грн. - прострочена комісія. 06.03.2013 року ПАТ «ОТП Банк» (Клієнт) уклало з ТОВ «Росвен Інвест Україна» (Фактор) договір факторингу № 08/03/2013, згідно умов якого клієнт передає, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає Кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом та Боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Так, згідно витягу з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу № 08/03/2013 від 06.03.2013 року, до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги за договором № 1001656912 від 19.04.2012 року, укладеним з [PERSON], сума заборгованості за яким склала 21 626,22 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу викладеного вбачається, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» є правонаступником ПАТ «ОТП Кредит», отже, є кредитором у зобов'язанні за договором про надання споживчого кредиту № 1001656912 від 19.04.2012 року. 15.10.2013 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» направило на адресу [PERSON] вимогу про погашення простроченої заборгованості в якій вимагало протягом 30 календарних днів, зокрема, в строк до 14.11.2013 року, сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором № 1001656912 від 19.04.2012 року, що станом на 15.10.2013 року складає 21 626,22 грн., проте, вказана вимог залишена [PERSON] без виконання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження сплати заборгованості [PERSON] не надав. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 1001656912 від 19.04.2012 року в розмірі 21 626,22 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 229,40 грн. у відшкодування понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved