Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (далі - ТОВ «ФК «Фангарант Груп») звернулось до суду з цим позовом та просить стягнути з [PERSON] на свою користь 12183,45 грн. Позов мотивує тим, що 2 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 60200098923 за яким він отримав кредит у сумі 6497,84 грн зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 5 процентів на місяць, на строк до 20 листопада 2020 року. Кредит повинен сплачуватися щомісячно не пізніше 20-го числа кожного місяця. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконує. Відповідач відзив на позов не надіслав. Повідомлявся про розгляд справи згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Судом установлено, що 2 серпня 2020 року [PERSON] прийнято оферту (пропозицію) укласти кредитний договір на споживчі цілі, про що свідчить його підпис (далі - Договір) (а. с. 6-9). За цим Договором ТОВ «ФК «Фангарант Груп» (далі - Кредитодавець) та [PERSON] укладено кредитний договір на споживчі цілі на суму 6497,84 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5 процентів від суми кредиту на місяць. Строк користування кредитом до 20 листопада 2020 року зі щомісячною сплатою частини кредиту та процентів не пізніше 20-го числа кожного місяця. За невиконання зобов`язань за Договором передбачена відповідальність, зокрема у виді неустойки за пропуск чергового платежу в розмірі 5 відсотків від суми не перерахованого платежу, якщо термін прострочення не перевищує 10 календарних днів; в розмірі 10 відсотків від суми не перерахованого чергового платежу, якщо термін прострочення перевищує 10 календарних днів. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за кредитним договором, відповідно з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним № 60200098923 від 2 серпня 2020 року. Є необґрунтованими вимоги про стягнення неустойки за кредитним договором у розмірі 4061,15 грн, оскільки цей розмір неустойки суперечить положенням ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім цього, Договір містить два види відповідальності за кредитним договором, а саме пеню та неустойку. ТОВ «ФК «Гарант Груп» нарахувало [PERSON] саме неустойку, яку просить стягнути та яка за положеннями кредитного договору нараховується за пропуск чергового платежу в розмірі 5 відсотків від суми не перерахованого платежу, якщо термін прострочення не перевищує 10 календарних днів; в розмірі 10 відсотків від суми не перерахованого чергового платежу, якщо термін прострочення перевищує 10 календарних днів. Тобто неустойка за Договором по суті має ознаки штрафу у розумінні ст. 549 ЦК України. Оскільки відповідач має невиконані зобов`язання за кредитним договором у сумі 8122,30 грн (6497,84 грн - тіло кредиту, 1624,46 грн - несплачені проценти), розмір цих платежів ним прострочено більше 10 календарних днів, відповідно неустойка підлягає нарахуванню у розмірі 812,23 грн, тобто 10 відсотків від суми не перерахованого чергового платежу. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, що складається з: 6497,84 грн - сума кредиту; 1624,46 грн - сума нарахованих процентів; 812,23 грн - неустойка, а всього: 8934,53 грн. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «ФК «Фангарант Груп» у цій справі понесло судові витрати у розмірі 2270 грн зі сплати судового збору, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача в розмірі 1664,67 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial