Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

ТОВ «Скай Кепітал» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09.11.2006 р. між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», був укладений кредитний договір №014-71/548. Відповідач отримав кредит у розмірі 27 000 дол. США на строк до 08.11.2026р. зі сплатою 12% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки від 09.11.2006р. з [PERSON], який солідарно відповідає за виконання позичальником зобов'язань, що виникають з кредитного договору. Банк виконав зобов'язання перед відповідачем, однак [PERSON] порушив умови договору та його заборгованість перед банком станом на 13.02.2015р. складає 18 083,40 дол. США, а саме: 17511,97 дол. США - заборгованість за кредитом, 571,43 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом. 31.10.2014 року позивач уклав з ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», договір про відступлення права вимоги №15-СК, за умовами якого ТОВ «Скай Кепітал» отримало право вимоги за кредитними договорами та договорами поруки, у тому числі й укладеними з відповідачами. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, в подальшому звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідачів позов визнав частково в розмірі 14708 дол. США 40 центів та звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності щодо щомісячних платежів за період з 15.04.2009р. по 15.06.2011р., з 15.11.2011р. по 15.12.2011р., 16.01.2012р. по 15.03.2012р. Вважав, що позивач немає права стягувати заборгованість в іноземній валюті, оскільки у ТОВ «Скай Кепітал» відсутня ліцензія на проведення операцій з іноземною валютою. Крім того, зауважив, що порука [PERSON] припинилася, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк для звернення з вимогою до поручителя. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 09.11.2006 р. між [PERSON] та АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», був укладений кредитний договір №014-71/548. [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 000 дол. США на строк до 08.11.2026р. зі сплатою 12% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки від 09.11.2006р. з [PERSON], який солідарно відповідає за виконання позичальником зобов'язань, що виникають з кредитного договору. Вказане зобов'язання також забезпечувалося договором іпотеки від 28.11.2006р. 31.10.2014 року позивач уклав з ПАТ «Фідобанк» договір про відступлення права вимоги №15-СК, за умовами якого ТОВ «Скай Кепітал» отримало право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеними з відповідачами. Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Скай Кепітал» є правонаступником ПАТ «Фідобанк», який у свою чергу є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк» (ВАТ «Ерсте Банк», АКБ «Престиж») у відносинах за спірним кредитним договором, надав суду всі необхідні документи, що підтверджують перехід до нього права вимоги у спірному зобов'язанні. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 13.02.2015р. заборгованість складає 18 083,40 дол. США, а саме: 17511,97 дол. США - заборгованість за кредитом, 571,43 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом. На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014, справа № 6-61цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Відповідно до положень ст. 257 і ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідачів подана до суду заява про застосування строків позовної давності та відмову у зв'язку з цим в позові. У зв'язку із несплатою чергових платежів з квітня 2009 року у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати боргу згідно умов кредитного договору. ТОВ «Скай Кепітал» звернулося до суду з позовом 25 березня 2015 року. Таким чином, строк позовної давності щодо щомісячних платежів за період з 15.04.2009р. по 15.06.2011р., з 15.11.2011р. по 15.12.2011р., 16.01.2012р. по 24.03.2012р. позивачем пропущений. Відповідно до розрахунку представника відповідачів, який позивачем оспорений не був та не наданий суду інший розрахунок, заборгованість [PERSON] у межах строку позовної давності по тілу кредиту становить 14136,97 дол. (17511,97-3375 (30 платежів *112,5), по процентам - 571,43 дол., що разом становить 14708,40 дол. США. Сторони не скористалися своїм правом клопотати про призначення судової економічної експертизи з метою встановлення розміру заборгованості в межах строку позовної давності. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. Враховуючи викладене, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає борг у межах строку позовної давності за період з 25.03.2012р. по 13.02.2015р. (дата, на яку визначений борг згідно з позовною заявою) в розмірі 14708,40 дол. США. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сторонами у договорі факторингу є клієнт, яким може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності, та фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 4 цього ж Закону фінансовими вважаються такі послуги: факторинг. Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАЙ КЕПІТАЛ» є фінансовою установою, що підтверджується статутом, довідкою з ЄДРПОУ, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, відповідно до яких, вид фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства - надання факторингу. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до умов кредитного договору, кредит [PERSON] надавався в іноземній валюті. Відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (стаття 1) надання кредитів в іноземній валюті слід відносити до валютних операцій. Крім того, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 524, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом допускається використання іноземної валюти при виконанні зобов'язань. Отже, чинне законодавство передбачає можливість вираження та виконання зобов'язань у іноземній валюті, у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик банки мають право здійснювати на підставі ліцензії. Згідно абзацу 8 ч. 1 ст. 2 Закону, банківською ліцензією є документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону «Про банки і банківську діяльність», операції, визначені пунктами 1-3 частини першої цієї статті (серед яких операції з розміщення залучених коштів в національній та іноземній валюті) належать виключно до банківських операцій, здійснювати, які у сукупності дозволяється тільки юридичним особам, які мають банківську ліцензію. Згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції; генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальних ліцензій, на весь період дії режиму валютного регулювання. Пунктом 1.5 Положення НБУ № 843 від 14.10.2004 року визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Таким чином, спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Законодавство України, яке було чинне на час укладання кредитного договору, чітко визначає правомочність банків на підставі банківської ліцензії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. Як підтверджується матеріалами кредитної справи та визнається сторонами, АКБ «Престиж» мав банківську ліцензію, виданої на право здійснювати банківські операції та дозвіл на право здійснення операцій, які визначені ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Представник позивача у судовому засіданні підтвердив, що ТОВ «Скай Кепітал» немає ліцензії та дозволу здійснювати банківські операції з розміщення залучених коштів в іноземній валюті, має розрахунковий рахунок в гривні та не є уповноваженим банком. Вказане також підтверджується положеннями договору про відступлення права вимоги №15-СК від 31.10.2014р., де у п. 3.1.9 передбачено, що у випадку, якщо з моменту переходу до нового кредитора прав вимоги, первісний кредитор отримає від боржників суму грошових коштів в рахунок повернення заборгованості за кредитними договорами та/ або іншими договорами про надання банківських послуг в національній валюті первісний кредитор зобов'язаний перерахувати дану суму новому кредитору протягом 2-х банківських днів з моменту її отримання. За кредитними договорами та/або іншими договорами про надання банківських послуг в іноземній валюті первісний кредитор не зобов'язаний приймати/перераховувати будь-які грошові кошти, отримані від боржника та/або поручителя/заставодавця на виконання зобов'язань за кредитним договором та/або іншими договорами про надання банківських послуг, права вимоги за якими відступлено новому кредитору та буде розглядати подібний платіж як «зарахування на рахунок неналежного отримувача» з усіма наслідками, передбаченими Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Таким чином, ТОВ «Скай Кепітал» не може отримувати платежі від боржників за відповідними кредитними договорами в іноземній валюті. Крім того, суду не надано доказів, що між ТОВ «Скай Кепітал» та ПАТ «Фідобанк» укладався договір комісії, відповідно до умов якого комісіонер вчиняє від свого імені, але за рахунок комітента правочини, пов'язані з обслуговуванням кредитного портфелю, включаючи приймання платежів за кредитними договорами від боржників в іноземній валюті, конвертування коштів в іноземній валюті та перерахування їх на користь комітента. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідно до норм Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у ТОВ «СКАЙ КЕПІТАЛ» відсутнє право на здійснення валютних операцій і отримання коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами в іноземній валюті, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором в грошовій одиниці України - гривні, за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 299 421,02 грн. (14136,97*21,18), заборгованість по процентам в сумі 12102,88 грн. (571,43*21,18), а всього 311 523,90 грн. Щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку з поручителя [PERSON], суд виходить з наступного. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Згідно з п. 5.2 договору поруки від 09.11.2006р. порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором або якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ст. 1050 ЦК України право на дострокове стягнення заборгованості, пред'явивши позичальнику та поручителю відповідну вимогу 27.12.2010р., змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання. Отже, у разі зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року №6-53цс14. Враховуючи те, що ТОВ «СКАЙ КЕПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до поручителя лише 25.03.2015р., суд дійшов висновку, що порука припинилася. Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини вимог підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 2521,26 грн. (69%).

Outcome: partial