Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 42773,00 грн., яка складається з: 1000грн. основний борг, 10679,50 грн. заборгованість по відсоткам, 31093,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками, та судові витрати у розмірі 2102грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 26.01.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір позики №127128 від 26.01.2017 року в електронній формі, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» надав [PERSON] грошові кошти у сумі 1000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Представник позивача вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» в порядку, встановленому п.1.4. договору позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 1000грн.. Таким чином, представник позивача стверджує, що позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору позики щодо своєчасного повернення позики зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді від 03.03.2020року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 27.03.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Ухвалою суду від 16.04.2020р. вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та замінено розгляд справи по суті підготовчим судовим засіданням. У судове засідання 28.05.2020 року представник позивача не з`явився, в матеріалах справи є заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 28.05.2020р. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позов не визнав. В наданому відзиві на позов зазначає, що в порушення вимог ЗУ « Про захист прав споживачів» позивачем один примірник оригіналу договору позики не був переданий, що свідчить проте, що відповідачем зазначений договір позики не укладався. Крім того, зазначає, що з урахуванням того, що строк позики становить 30 днів, то відсотки мали складати 285грн. та заявляє про застосування строків позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 26.01.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №127128 від 26.01.2017 року в електронній формі, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» надав [PERSON] грошові кошти у сумі 1000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, за користування позикою зазначені у п.1.5. цього договору. П.п. 1.2.-1.4. договору позики №127128 від 26.01.2017 року передбачено, що строк дії договору 30 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 25.02.2017р. але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.1.5. та п.1.6. договору позики №127128 від 26.01.2017року, строк та проценти за користування позикою за договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умов: протягом строку позики , встановленого п.1.3 договору, розмір основних процентів складає: 0,95 процентів від суми позики, але не менше ніж 30 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; 0,95 процентів від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.3 цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В розділі 8 договору позики «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі. Згідно довідки щодо заборгованості за договором №127128 від 26.01.2017 року, станом на 21.02.2020року загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем за вищевказаним договором позики та всіма нарахованими відсотками згідно нього становить 42773,00 грн., яка складається з: 1000грн. основний борг, 10679,50 грн. заборгованість по відсоткам, 31093,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 25). Невиконання [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення позики, зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пунктом 14.3 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» визначено, що логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету підтверджує виключне особисте авторство заявника/позичальника як аналог власноручного підпису, тобто у даному випадку застосовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Відмітка про накладення такого електронного підпису наявна на наданій позивачем копії договору позики, що свідчить про його підписання сторонами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, де позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України) Умови договору укладеного між сторонами не містять зміни тривалості позовної давності. Як вбачається зі змісту договору позики, позика надається строком на 30 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 25.02.2017р.. Позов представник позивача подав без порушення строків позовної давності, що підтверджується відповідною печаткою на конверті, а відтак строк позовної давності позивачем не пропущено. Клопотання відповідача про застосування наслідків строку позовної давності, задоволенню не підлягає. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №127128 від 26.01.2017 року сукупна вартість позики складає 1000 грн. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 1000 грн. та відсотки в межах строку дії позики у сумі 315 грн., а всього 1315 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати за подання позову пропорційно до їх задоволення в розмірі 64,62грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial