Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

ТОВ «Агрофірма ім..Жукова» в заявленому до вказаних відповідачів позові просить: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 7,0002 га, кадастровий номер 2324581800:01:003:0164, укладений 28 грудня 2018 року між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) та фермерським господарством «Врожайне-2006» (код ЄДРПОУ 34068433, місцезнаходження: 72431, Запорізька область, Приазовський район, село Ботієве, вулиця Тараса Шевченка, 48-а), щозареєстрований 16 січня 2019 року державним реєстратором - Ковалевська Тетяна Олегівна, Комунальне підприємство «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» Запорізької області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45119647 від 19.01.2019, номер запису про інше речове право 29916559 та скасувати вказану державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права оренди цієї земельної ділянки; стягнути з відповідачів судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 17.11.2010 між позивачем (орендарем) та [PERSON] (орендодавцем) строком на 12 років укладений договір оренди земельної ділянки площею 7,0002 га, кадастровий номер 2324581800:01:003:0164, яка належить орендодавцю на праві власності. Договір зареєстровано у Державному реєстрі земель 04.12.2012 за № 232450004002115 відділом Держкомзему у Приазовському районі Запорізької області, відповідно до вимог постанови КМУ № 1021 від 09.09.2009 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», який діяв до 01 січня 2013 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про державний земельний кадастр». Він не визнавався недійсним, не розривався та не оспорювався сторонами. З моменту укладення договору сторонами виконувалися його умови, орендодавець отримував орендну плату. [PERSON] 09.10.2017 звернувся до ТОВ із заявою про розірвання договору, у зв`язку з тим, що його не влаштовує розмір орендної плати. 06.11.2017 товариством надіслана відповідь відповідачу про відмову в задоволенні заяви. 19 Лютого 2019 року позивачу стало відомо, що між [PERSON] та фермерським господарством «Врожайне-2006» 28.12.2018 укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки, який зареєстровано державним реєстратором [PERSON] 16 січня 2019 року. У зв`язку з чим орендодавець порушив вимоги ст..24 Закону України «Про оренду землі» та п.9.1 договору оренди від 17.11.2010 щодо обов`язку орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одночасне існування двох договорів оренди та їх державної реєстрації суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», частиною 3 статті 10 якого зобов`язано державного реєстратора встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Водночас цим Законом не передбачено обов`язку сторони договору оренди землі, укладеного та зареєстрованого до 01.01.2013 вчиняти дії щодо внесення інформації про договір до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тому, право орендаря підлягає судовому захисту шляхом визнання договору недійсним на підставі ст..ст. 203, 215 ЦК України. В позові зазначено вимогу про витребування від державного реєстратора спірного договору оренди. 17.04.2019 позивач уточнив місце проживання відповідача [PERSON] та судом відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 05.06.2019 судом до участі у справі залучена третьою особою Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, так як зазначений позивачем відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області не є юридичною особою та відповідно до ст..46 ЦПК України не має цивільної процесуальної правоздатності. Цією ж ухвалою від 05.06.2019 судом задоволені клопотання представників позивача та відповідача - фермерського господарства і витребувані докази від комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» (копію спірного договору та документів, що стали підставою для його реєстрації) та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (відомості на підтвердження дати присвоєння кадастрового номеру 2324581800:01:003: 0164 земельній ділянці, а також архівний примірник договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Агрофірмою ім..Жукова» 17.11.2010 року, зареєстрованого 04.12.2012 року за № 232450004002115). Ухвала суду виконана, докази надані. 07.05.2019 в підготовчому засіданні відповідачем [PERSON] та комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» ММР ЗО подана заява про вирішення питання щодо неналежності відповідача, якого зазначив позивач - як фізичної особи державного реєстратора Ковалевської Т.О. так і юридичної особи «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації». Судом в цьому засіданні вирішене клопотання та враховуючи вимоги ст..51 ЦПК України і відсутність згоди позивача на заміну відповідача, відмовлено в задоволенні клопотання. У відзиві [PERSON] зазначила, що між позивачем та нею відсутні будь які цивільні правовідносини, до неї вимоги не заявлені. Вона визнає обставину проведення державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку за заявою фермерського господарства «Врожайне-2006». Вважає відсутні підстави для викладення позиції щодо обґрунтованості позовних вимог, так як вона не є належним відповідачем. Представник відповідача фермерського господарства «Врожайне-2006» у відзиві вказав, що будь яке право позивача відповідачами не порушене, так як ТОВ «Агрофірма ім..Жукова» не є належним користувачем земельної ділянки та й не отримало земельну ділянку в законне користування на правах оренди взагалі. Сам договір є лише прийняттям зобов`язання передати земельну ділянку в оренду за таким договором. Всупереч пунктів 6.2, 9.4. договору оренди землі від 17.11.2010, акт приймання - передачі земельної ділянки від 17.11.2010 складений більш ніж за 2 роки до державної реєстрації договору та є підробленим, так як в ньому вказані дані про реєстрацію 2012 року. Кадастровий номер в договорі дописаний «від руки», але кадастровий план складений 18.06.2012, через півтора року після укладення договору оренди. Виходячи з цього позивачем не доведено, що предметом оспорюваного договору і договору від 17.11.2010 є одна й та ж земельна ділянка. Довідка про виплату (видачу продукції) орендної плати за договором, що надана позивачем, є неналежним доказом обставини про здійснення розрахунків із орендодавцем. Представник позивача 01.07.2019 подав відповіді на відзиви представника відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] , в яких наполягає на задоволенні позовних вимог. [PERSON] 17.07.2019 подала заперечення на відповідь на відзив ТОВ, в якому зазначає свою позицію щодо вирішення питання належності відповідача у цій справі - державного реєстратора. Ухвалою суду від 18.09.2019 підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду. Представник позивача Глушков В. О . в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав та за обставин, викладених в позові. Представник відповідача фермерського господарства «Врожайне-2006» Ковальов Д.В. не визнав позовні вимоги з підстав, викладених ним у відзиві. Відповідач [PERSON] , який кожного разу належним чином повідомлявся про час, дату та місце судових засідань, в жодне із них не з`явився без повідомлення про причини неявки, письмових заяв не подав. [PERSON] до суду не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився. Інші присутні учасники справи не заперечували проти розгляду справи за відсутності вказаних осіб. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянкиплощею 7,00 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Володимирівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ІІІ-ЗП № 019292 від 06.08.2003 року. Кадастровий номер земельної ділянки 2324581800:01:003:0164 (довідка Приазовського районного відділу Запорізької РФ ЦДЗК вих. № 5372 від 30.12.2010 року, кадастровий план земельної ділянки) 17.11.2010 року між [PERSON] і ТОВ «Агрофірма ім.. Жукова» укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого, відповідач [PERSON] передав в користування ТОВ належну йому земельну ділянку загальною площею 7.0002 га, за плату, строком на дванадцять років. В пунктах 12.2, 12.3 зазначеного договору зазначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної - особи-орендаря. Зазначено, що договір припиняється у інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 6 договору передбачено, що передача земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення та у 3-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. Договір набрав чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації Вказаний договір містить додатки і був зареєстрований відділом Держкомзему у Приазовському району Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.12.2012 року за № 232450004002115. Факт укладення договору та його законності реєстрації іншою стороною не оспорюється, про що зазначив представник відповідача Ковальов Д.В. ДП «Центром державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Приазовського районного відділу Запорізької регіональної філії складено державну реєстраційну справу договору оренди земельної ділянки на території Володимирівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка посвідчує передачу земельної ділянки, яка належить [PERSON] в оренду на 12 років ТОВ «Агрофірмі ім. Жукова». На оригіналі договору оренди від 17.11.2012 є відмітка посадової особи з прикладенням «мокрої» гербової печатки про те, що цей договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Приазовському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 232450004002115 04 грудня 2012 року. Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 17.11.2010 року, представником Приазовського РЦ Запорізької РФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі Бордюг Т.В. в присутності землевласника [PERSON] та представника ТОВ «Агрофірма ім..Жукова» Мальцева М.Д. проведено визначення меж земельної ділянки на місцевості, а саме на території Володимирівської сільської ради Приазовського району. Визначені межі на місцевості проходять по межовим знакам. Відповідно до акту приймання - передачі об`єкта оренди без дати, орендодавець [PERSON] передав, а орендар ТОВ «Агрофірма ім.. Жукова» в особі керівника [PERSON] прийняв земельну ділянку площею 7,0002 ріллі, розташовану на території Володимирівської сільської ради Приазовського району, яка належить орендодавцю на підставі вище наведеного державного акту. Підстава для передачі є договір оренди земельної ділянки від 17 листопада 2010 року. Згідно довідки ТОВ «Агрофірма ім. Жукова» № 14/19 від 22 лютого 2019 року, за двосторонньою усною згодою сторін орендна плата видавалась не в грошовій формі, а в натуральній (продукцією). Кожен рік [PERSON] , а саме в період з 2013 по 2018 роки, видавалась продукція: зерно - 3000 кг, мука -100, масло соняшникове 30. В судовому засіданні представник позивача повідомив про те, що за 2019 рік також проведений розрахунок із орендодавцем. Відповідачем [PERSON] будь які доводи щодо не укладення цього договору чи його не виконання суду не приведені. За таких обставин аргументи представника відповідача (фермерського господарства) про те, що не доведено факт передачі земельної ділянки орендарю ТОВ «Агрофірмі ім.Жукова» за договором оренди від 17.11.2010, є не обґрунтованими та нічим не підтверджені. Відсутність в акті приймання - передачі об`єкта оренди дати його складання не заперечує, що така обставина відбулася, так як акт підписаний власником земельної ділянки та орендарем і міститься в державній реєстраційній справі договору оренди. 09 жовтня 2017 року на адресу ТОВ «Агрофірма ім.. Жукова» надійшла заява від [PERSON] , в якій він просить виділити йому зазначену земельну ділянку, оскільки хоче її самостійно обробляти, та у зв`язку з тим, що його не влаштовує орендна плата. 06 листопада 2017 року ТОВ «Агрофірма ім..Жукова» направило [PERSON] . відповідь на його заяву, згідно якої, ТОВ не може виділити йому земельну ділянку, оскільки між ними укладено договір оренди, термін дії якого не сплив. Оренда плата ТОВ виплачується своєчасно та в повному обсязі згідно договору. 19 лютого 2019 року ТОВ «Агрофірмі ім.Жукова» стало відомо, що між [PERSON] та фермерським господарством «Врожайне-2006» було укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки, яка перебуває в оренді позивача. Із документів, що надані суб`єктом державної реєстрації прав (а.с.129-141) встановлені наступні обставини. Із копії оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 28.12.2018 року встановлено, що відповідно до його умов [PERSON] передав в користування фермерському господарству «Врожайне - 2006» в особі директора [PERSON] вище зазначену земельну ділянку площею 7,0002 га, кадастровий номер 2324581800:01:003:0164, за відповідну плату, строком на 20 років. Договір набрав чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. Згідно акта прийому - передачі земельної ділянки по договору оренди землі без дати, орендодавець [PERSON] передав в оренду земельну ділянку площею 7,0002 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орендарю - фермерському господарству «Врожайне-2006». Представник фермерського господарства «Врожайне-2006» Морозов В.І. звернувся до комунального підприємства Мелітопольської міської ради «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 2324581800:01:003:0164, що підтверджується копією заяви. Згідно загальних відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 2324581800:01:003:0164, розташованої на території Володимирівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, нормативна грошова оцінка проведена 25.02.2010 - 99795,20 гривень, дата державної реєстрації земельної ділянки - 21.02.2017, орган, який зареєстрував - відділ у Приазовському районі Головного управління Дергеокадастру у Запорізькій області. У відомостях про право власності та право постійного користування зазначені дані тільки про власника - [PERSON] , податковий номер [NUMBER] та відсутні дані про реєстрацію права оренди на земельну ділянку ТОВ «Агрофірма ім..Жукова». Із рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45119647 від 19 січня 2019 року встановлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] . розглянута вище наведена заява та вирішено провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу № 153183730 від 19.01.2019 року, державним реєстратором Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації Запорізької області [PERSON], на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 28.12.2018 року, зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 7,0002 ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Володимирівської сільської ради, кадастровий номер зазначеної земельної ділянки 2324581800:01:003:0164, між орендарем - фермерським господарством «Врожайне-2006», код ЄДРПОУ 34068433 та орендодавцем [PERSON] . Номер запису про інше речове право: 29916559. Із документів, наданих органом реєстрації, не встановлено наявність запиту до відділу у Приазовському районі Головного управління Дергеокадастру у Запорізькій області для встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно - земельну ділянку. За ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом положень частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Статтею 236 ЦК України визначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статтями 13, 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом положень статей 210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст..125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем [PERSON] ) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Таким чином на час укладення (28 грудня 2018 року) та реєстрації оспорюваного договору оренди земельної ділянки між фермерським господарством «Врожайне-2006» і [PERSON] був чинним договір оренди цього ж об`єкта, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім..Жукова» та [PERSON] (17 листопада 2010 року), який зареєстрований 04 грудня 2012 року зі строком дії на 12 років і в установленому законом порядку не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним. Статтею 126 ЗК України, частиною п`ятою статті 6, статтею 17 Закону України «Про оренду землі» у редакціях, чинних на час виникнення орендних правовідносин за оспорюваним правочином між відповідачами, установлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтею 10 якого встановлено, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Згідно абз. 4 ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі», п.9.2 договору оренди землі від 17.11.2010, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Таким чином, право користування земельною ділянкою, яке виникло та існує в позивача на підставі договору з одним із відповідачів, було порушено внаслідок укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки між відповідачами, і таке право підлягає захистові в обраний позивачем спосіб. У зв`язку з тим, що спірний договір оренди не відповідає вимогам ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі», наявні законні підстави, передбачені ч.1 ст.203 ЦК України, для визнання його недійсним, відповідно до статті 215 ЦК України. Наведена позиція відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року справа № 587/2110/16-ц. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що під час державної реєстрації оспорюваного договору оренди землі державний реєстратор повною мірою перевірив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Разом з тим позивач не заявляв вимоги про визнання незаконним рішення державного реєстратора (органу реєстрації), а наявність судового рішення про визнання недійсним договору оренди землі є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію оренди землі. Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Так як законом передбачене скасування державної реєстрації права, в разі визнання договору оренди недійсним, не потребує додаткового скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки рішенням суду. У частині вимог про скасування оскаржених рішень спір пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такому спорі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений аналогічний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру цього спору (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16). З наведених підстав вимоги в частині скасування державної реєстрації та до відповідача державного реєстратора Ковалевської Т.О., яка є неналежним відповідачем, задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимог позову про визнання недійсним договору оренди землі, судові витрати у виді судового збору 1921,00 гривень підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та фермерського господарства на користь позивача в рівних частинах - по 960,50 гривень з кожного.

Outcome: partial