overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1.09.2009 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено запис №1516. Мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалось, з січня 2011 р. сімейні стосунки припинені. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснивши, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що сім'я розпалась, зберегти її неможливо, оскільки він з квітня 2013 року має нову сім'ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1.09.2009 р., про що у книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зроблено запис №1516. Мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, з січня 2011 р. сімейні стосунки припинені. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 1995 року. У шлюбі мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і зазначила, що відповідач виїхав у Росію на заробітки, а три місяці тому заявив, що уже два роки має іншу жінку, бажає зареєструвати з нею шлюб. Просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання, призначене на 02 грудня 2015 року не зявився. Зі слів позивача, він практично постійно проживає у Росії. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. У судове засідання, призначене на 14 грудня 2015 року [PERSON] викликався через оголошення в газеті «Вінниччина» № 94 від 04 грудня 2015 року (а.с. 19). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони із 10 вересня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у позовній заяві (а.с. 2) та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач, своєю безпричинною неявкою у судове засідання проявив байдужість до існування шлюбу. Враховуючи, що сторони не планують подальше спільне життя, не можуть налагодити нормальні стосунки у цій сімї, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач клопотала про залишення їй прізвища, отриманого у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2014 року і мають двох спільних малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 07 серпня 2017 року звернулася до суду. [PERSON] у судовому засіданні підтримала свій позов і пояснила: З 2011 року вона проживала однією сім'єю з відповідачем, а 10 вересня 2014 року вони зареєстрували шлюб, мають двох спільних малолітніх дітей. Поступово стосунки у сім'ї погіршувалися і 10 травня 2017 року вона припинила подружні стосунки з відповідачем і разом з дітьми виїхала на постійне місце проживання до свого батька у с. Михайлівні. Не має наміру примиритися з відповідачем, стверджує, що її рішення є обдуманим і кінцевим. Відповідач [PERSON] позов визнав і суду пояснив: Насправді через певний час у шлюбі, сторони перестали розуміти один одного, позивач не влаштовує його як дружина у побуті. Вони вже не одноразово припиняли подружні стосунки, потім намагалися заради дітей зберегти сім'ю, однак з 10 травня 2017 року подружні стосунки припинені повністю і ніхто із сторін не бажає їх відновлювати. Заявив, що на сьогоднішній день позивач не є тією людиною, яку він полюбив. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.) слідує, що сторони з 10 вересня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що мають двох спільних малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві і в суді обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов, ствердив про формальне існування шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні з цим позовом до суду [PERSON] сплатила 640 гривень судового збору, а тому саме такий розмір судових витрат належить їй до відшкодування відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2013 року і мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 11 червня 2018 року звернулася до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 12 червня 2018 року (а.с. 10) відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав. Враховуючи такі обставини, а також, що визнання відповідачем позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд ухвалив за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, позивач пояснила, що впродовж останнього часу відповідач дозволяв собі піднімати на неї руку, а його батьки постійно вмішувалися в їх стосунки. В лютому 2018 року вона з дитиною виїхала на постійне проживання до своєї матері в с. Немерче. Тепер вона має іншого чоловіка і не бажає примирення з відповідачем. Відповідач пояснив, що справжньою причиною припинення подружніх стосунків є не його поведінка, а те, що позивач знайшла собі іншого чоловіка. Він не бажає з нею примирення. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про шлюб (а.с. 6) слідує, що сторони з 10 грудня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 7) стверджується, що вони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Сторони у\~цій справі\~обоє не\~бажають збереження\~шлюбу,\~заявили про\~фактичне припинення\~подружніх стосунків. Враховуючи підставу для припинення шлюбу та обставину, що позивач уже має іншого чоловіка, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Така вимога відповідає ст. 113 СК України, а тому має бути задоволена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати їх шлюб, стверджуючи, що з відповідачем сімейне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально, що суперечить їх з відповідачем інтересам. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились. Подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити та шлюб розірвати з зазначених у позовній заяві підстав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2013 року і мають спільного малолітнього сина. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 19 жовтня 2017 року звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився. Разом з позовом подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 7 Відповідач позов визнала і суду пояснила: Вона з позивачем прожила однією сім'єю буз реєстрації шлюбу три роки. Перед народженням дитини вони зареєстрували шлюб. Однак, після народження дитини стосунки в сім'ї погіршилися: позивач байдуже відноситься до дитини, ніколи ним не цікавиться, почав пропадати вечорами і т.п. Після отримання високооплачуваної роботи, у нього з'явилися інші жінки. Приблизно півроку тому позивач зізнався їй, що в Херсонській області має іншу сім'ю. На її прохання припинити ті стосунки, позивач категорично заперечив, а тому подружні стосунки з ним були припинені. Вона не зможе пробачити зраду, не дозволить бути біля себе такій людині як позивач, а тому просила не надавати строк на примирення. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) слідує, що сторони з 10 квітня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а поясненнями сторін і свідоцтвом про народження (а.с. 6) доводиться, що вони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов. Фактично подружні стосунки між сторонами припинені понад шість місяців. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у суді просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2013 року. У шлюбі мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду. У судове засідання позивач не з'явився, у п. 2 позовної заяви просив справу слухати у його відсутності, зазначив про підтримання позовних вимог (зворот а.с. 2). Відповідач у судове засідання не з'явилася. 03 лютого 2017 року в канцелярії суду зареєстровано заяву [PERSON] (а.с. 15), у якій позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу, справу просила слухати у її відсутності. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони 10 квітня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала позов і не заперечила проти його розірвання. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, в даний проживають окремо (а.с. 2), не бажають примирення чи збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання їм строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У заяві про визнання позову відповідач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 1987 року. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є повнолітній син - [PERSON] 1989 року народження та повнолітній син [PERSON] 1992 року народження. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя між сторонами не склалося. Це спричинено систематичним зловживанням відповідачем [PERSON] алкогольними напоями та влаштуванням скандалів. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки. Позивачка примирення вважає неможливим і не бажає примирення. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2010 року, в якому дітей не мають. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись на те, що спільне життя у них не склалося, між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, виникали сварки та суперечності, відповідач зловживав спиртними напоями, ображав її нецензурними словами, піднімав на неї руку, обмежував її у свободі пересування, чому вони розійшлися і більше трьох років проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, але подала заяву, в якій позов підтримала повністю і просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між ними довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки та суперечності і більше трьох років вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час разом не живуть і не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, чому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 225, 226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2012 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 16 серпня 2017 року звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала, просила розірвати шлюб та відновити їй дошлюбне прізвище. Суду позивач пояснила, що на сьогоднішній день з червня цього року вона припинила подружні стосунки з відповідачем і не бажає їх відновлювати. Категорично заперечує можливість примирення, оскільки не має до відповідача ніяких почуттів і вважає, що він також не любить її. Відповідач у судове засідання не з'явився, 11 вересня 2017 року в канцелярії суду зареєстровано його заяву, у якій зазначив, що визнає пред'явлені до нього позовні вимоги визнає у повному обсязі і просить їх задовольнити і не надавати строк на примирення. Справу просив розглянути у його відсутності (а.с. 20). Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) слідує, що сторони з 10 листопада 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов і не заперечив проти припинення шлюбу. На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві та суді просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved