Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на розгляд Марїнському районному суду Донецької області предявлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги стягнення з [PERSON] суму боргу за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у розмірі 53616,47 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 14 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу №4-АБ/КІ. Відповідно до договору факторингу, ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим ТОВ «Кредитні ініціативи» в день отримання ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за текстом позивач, за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 29 квітня 2014 року позичальником згідно якого є [PERSON]. 29 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов Договору ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 30000,00 гривень. Кредитор свої зобовязання за Договором виконав, надавши [PERSON] кредиту у сумі 30000,00 гривень. У порушення умов Договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23.01.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 51229,26 гривень, розмір неустойки становить 2387,21 гривня. У судові засідання представник позивача не з'явився, але надіслав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, про що свідчить наявні в матеріалах поштові повідомлення. Згідно із ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 29 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов Договору ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 30000,00 гривень, а відповідач відповідно зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб від 29 квітня 2014 року, ПАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] кредит у вигляді грошових коштів в сумі 30000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] в порушення умов Договору від 29.04.2014 року свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23 січня 2017 року має прострочену заборгованість у розмірі 53616,47 гривень. 14 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу №4-АБ/КІ. Відповідно до договору факторингу, ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим ТОВ «Кредитні ініціативи» в день отримання ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів. В добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість по Договору від 29.04.2014 року на загальну суму 53616,47 гривень не погасив. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст.\~525,625 ЦК України). Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст.\~1047,\~1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] в порушення умов Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 29.04.2014\~\~року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавав своєчасно та в повному обсязі спочатку ПАТ «Альфа-Банк», а потім ТОВ «Кредитні ініціативи» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тобто свої зобов'язання, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 23 січня 2017 року у [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість по Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») від 29 квітня 2014 року на загальну суму 53616,47 грн., яка складається з: - 51229,26 грн. - заборгованість за кредитом; - 2387,21 грн. - штраф. Згідно із ч. 3\~ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», у зв'язку з чим позовна заява ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53616,47 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи»задоволені повністю, тому сплачений позивачем при предявленні позовної заяви судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень (відповідає ставці визначеній пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») підлягає стягненню з відповідача [PERSON].

Outcome: approved