Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.09.1994 року. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що подружні відносини між сторонами припинені. Крім цього, позивач вказує, що основною причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння, довіри та відсутність спільних інтересів. Оскільки шлюбні відносини припинено та сторони проживають окремо, позивач на примирення не згідна. Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.09.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 392, та після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище «Коцібан». В судове засідання позивач та її представник не з'явились. Однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзиву не подав. Зважаючи на вказані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, сторони перебувають у шлюбі з 25.09.1994 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 392. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що слід розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 25.09.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 392.

Outcome: approved