Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулось до суду з позовом, у якому вказує, що 26.10.2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «»Кредробанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 700 тис. грн.. на строк до 25.10.2014 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 18.45 % річних, та в свою чергу зобов'язувався своєчасно повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки та виконувати інші умови цього договору. 29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ ФК «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу, за яким 14 грудня 2011 року відбулося відступлення права вимоги всіх грошових зобов'язань до позичальника [PERSON] В порушення умов договору відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 815083 грн. 05 коп. Просить стягнути вказану суму заборгованості та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Троцан Є.Ю. позовні вимоги змінив просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: комплекс СТО, розташований на земельній ділянці площею 4693 кв.м., до складу якого входять літ. А - станція технічного обслуговування, літ. Б - битовка, літ. В - контора, літ. Г - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота, №3 - ганок, №4 - вимощення, №5 - ємність, №6 - вигрібна яма, №7 - естакада та розташований в [ADDRESS] а та належить відповідачу на праві власності на підставі Дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно №19987979 з правом ТОВ ФК «Приватні інвестиції» укласти від імені [PERSON] договір купівлі-продажу предмета іпотеки з іншою особою покупцем за початковою ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вказує, що оскільки останній платіж за кредитним договором ним здійснено 12.10.2009 року, а позивач звернувся з вказаним позовом 19.02.2014 року, тобто з пропуском позовної давності, то в задоволенні позову слід відмовити. В подальшому з урахуванням доповнень до своїх заперечень посилався на нікчемність договору факторингу та просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредобанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Кредобанк» (далі Банк), було укладено кредитний договір №27/рж, згідно якого останній отримав кредит в сумі 700 тис. гривень, та зобов'язався у строк до 25 жовтня 2014 року в повному обсязі повернути одержані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування ними. Згідно п. 2.2. Кредитного договору, кредит був виданий на ремонт капітальної будівлі - нерухомості: комплекс СТО, розташований на земельній ділянці площею 4693 кв.м., до складу якого входять літ. А - станція технічного обслуговування, літ. Б - битовка, літ. В - контора, літ. Г - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота, №3 - ганок, №4 - вимощення, №5 - ємність, №6 - вигрібна яма, №7 - естакада та розташований в [ADDRESS] а. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань по Кредитному договору, 26.10.2007 року було укладено договір іпотеки №27/рж, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку Банку належне йому на праві приватної власності комплекс СТО, розташований на земельній ділянці площею 4693 кв.м., до складу якого входять літ. А - станція технічного обслуговування, літ. Б - битовка, літ. В - контора, літ. Г - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота, №3 - ганок, №4 - вимощення, №5 - ємність, №6 - вигрібна яма, №7 - естакада та розташований в [ADDRESS] а, що підтверджується Дублікатом свідоцтва про право власності на нерухоме майно №19987979. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У зв'язку з порушенням умов договору щодо повернення кредиту, за [PERSON], утворилась заборгованість. 29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» укладено догові факторингу, шляхом купівлі права вимоги. За умовами Договору факторингу, у відповідності до ст. 1077 та ст. 1078 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиці: (фактор) придбало у ПАТ «Кредобанк» (клієнт) право грошової вимоги до третьої особи (боржника) в тому числі і до [PERSON] 16.12.2011року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» був укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки, у тому числі й за договором іпотеки №27/рж від 26.10.2007 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5389. Також 16.12.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» був укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5389, за п. 1.1. якого, у зв'язку з укладенням Договору факторингу Первісний іпотекодержатель (ПАТ «Кредобанк») відступив Новому іпотекодержателю (ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції») право вимоги за іпотечними договорами, наведеними у Додатку №1 до даного Договору. Згідно п. 202 Додатку №1 згаданого договору, право вимоги було відступлено, у тому числі, й за договором іпотеки №27/рж від 26.10.2007 року. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань утворилась прострочена заборгованість розмір якої станом на 07 травня 2013 року становить 815083 грн. 05 коп.. Оскільки у разі неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель набуває права дострокового виконання зобов'язання, а у разі його невиконання - звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - комплекс СТО, розташований на земельній ділянці площею 4693 кв.м., до складу якого входять літ. А - станція технічного обслуговування, літ. Б - битовка, літ. В - контора, літ. Г - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота, №3 - ганок, №4 - вимощення, №5 - ємність, №6 - вигрібна яма, №7 - естакада та розташований в [ADDRESS] а. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Сутність договору факторингу полягає у тому, що суб'єкт цивільних правовідносин (кредитор) маючи боржника, який з тих чи інших причин не сплачує належні першому кошти, все ж таки ці кошти отримує, хоча і не від боржника, а від третьої особи, шляхом укладання з нею договору факторингу. Факторинг - це спосіб кредитування однієї особи іншою з умовою платежу у формі правонаступництва («покупки», або передачі прав вимоги до третьої особи). ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції», звертаючись до суду з позовом як новий кредитор, внаслідок укладеного договору факторингу, ставить питання про звернення стягнення на належне відповідачу нерухоме майно - комплекс СТО, розташований в [ADDRESS] а, яку відповідач передав в іпотеку ВАТ «Кредобанк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). Грошова вимога - це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму. Відповідно ж до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05 червня 2003 року (зі змінами) іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Таким чином, вимоги клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі, не можуть бути предметом відступлення за договором факторингу. Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом посилався, як на підставу законності своїх позовних вимог, крім вищевказаного договору факторингу, на договір про передачу йому прав вимоги за іпотечним договором, які визначені договором факторингу, укладеним 29.11.2011 року між ними, який нотаріально посвідчений 16.12.2011 року. Однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент укладення цього договору іпотекодержателем було ВАТ «Кредобанк». Крім того, цей договір суперечить положенням ст. 1078 ЦК України та відповідно до ст. 228 ЦК України він є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок. Так, відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При цьому в цій частині стосовно майна фізичних або юридичних осіб, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади характер правочину конкретизовано: йдеться про анти соціальність знищення, пошкодження майна або незаконне заволодіння ним. Згідно із частиною 2 цієї статті правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним, тобто недійсним внаслідок безпосередньої вказівки закону і незалежно від наявності позову з боку його учасників чи інших осіб. В той час як позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню, у зв'язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає доведеним позивачем факт наявності простроченої заборгованості за [PERSON] зі сплати кредитних зобов'язань та інших обов'язкових платежів за договором від 26.10.2007 року, що підтверджено належним та допустимими доказами, а отже позов в частині стягнення заборгованості підлягає задоволенню, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, яка передбачає, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, до відношень за кредитним договором застосовуються положення про позику. За нормами ст. ст. 1048-1050 цього ж Кодексу, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики, розмір яких встановлюється договором, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві в строк та в порядку, визначеному зобов'язанням. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання . Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: partial