Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Титан» (надалі ТзОВ «Титан») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 17.12.2012 року в с. Голишів Луцького району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], який належить [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить товариству. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.12.2011 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача. Вказує, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 16.12.2014 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та ТзОВ «Титан». При цьому, станом на 02.06.2015 року товариство повністю виконало умови мирової угоди та сплатило [PERSON] 42109,50 грн. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на користь позивача 42109,50 грн. сплачених коштів в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому, зі згоди представника позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2012 року в с. Голишів Луцького району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], який належить [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить товариству. Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 28.11.2011 року вбачається, що винним в даному ДТП визнано відповідача [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 грн. (а.с. 4). Ст. 61 ч. 4 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. Із ухвали Луцького міськрайонного суду від 16.12.2014 року у справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «Титан» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою вбачається, що сторони уклали мирову угоду, яка визнана судом (а.с.12-14). Як встановлено судом, відповідно до платіжних доручень від 24.12.2014 року, 15.01.2015 року, 16.02.2015 року, 18.03.2015 року, 07.04.2015 року, 07.05.2015 року ТзОВ «Титан» провело виплату коштів згідно умов мирової угоди в розмірі 42109,50 грн. (а.с. 15-20). Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТзОВ «Титан» 42109,50 грн., сплачених у відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved