Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Теофіпольський районний суд Хмельницької області ухвалою від 10.10.2013 року за підсудністю передав до Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу за позовом [PERSON] до КС «Центр фінансових послуг» про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження. В обґрунтуванні позову позивач зазначав, що 04.07.2009 року між сторонами було укладено кредитний договір №В-60/0043/08/39/20, згідно з яким кредитор надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 65 241 грн. Крім того, між сторонами 04.07.2009 року було укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої п. 7.2 договору було змінено та викладено в новій редакції, згідно якої всі спірні питання пов'язані з виконанням кредитного договору №В-60/0043/08/39/20 вирішуватимуться шляхом розгляду їх постійно діючим третейським судом відповідно до регламенту третейського суду. Позивач 2012 року отримав рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 27.07.2012 року, відповідно до якого задоволено позов КС «Центр фінансових послуг» про стягнення несплачених процентів та пені. Вказаним рішенням стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Центр фінансових послуг» суму неповернутої вчасно частини кредиту в сумі 59 804 грн. 25 коп., суму несплачених вчасно процентів за період з 13.08.2011 року по 06.02.2012 року в сумі 13 999 грн. 10 коп., суму сплаченого третейського збору в розмірі 700 грн., суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 720 грн., суму нарахованої пені за період з 13.08.2010 року по 06.02.2012 року в розмірі 42 874 грн. 21 коп., що разом складає суму коштів в розмірі 124 577 грн. 56 коп. Відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тому не можливо передати спір, який може виникнути між сторонами до розгляду третейським судом, оскільки це прямо заборонено законом. Крім того, умови вказаного договору значно обмежують права позивача у реалізації його конституційного права на захист, тому останній просив суд визнати недійсною третейську угоду. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача в судове засідання також не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача на позовну заяву (а.с.12-14). За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних доказів та даних у матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2009 року між КС «Центр фінансових послуг» та позичальником [PERSON], а також поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено кредитний договір №В-60/0043/08/39/20, відповідно до якого КС «Центр фінансових послуг» зобов'язалась надати позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 65 241 грн. 00 коп. на строк до 20.07.2014 року (а.с.4). Крім того, між КС «Центр фінансових послуг» та позичальником [PERSON], а також поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON] 04.07.2009 року було укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої п. 7.2 договору було змінено та викладено в новій редакції, згідно якої всі спірні питання пов'язані з виконанням кредитного договору №В-60/0043/08/39/20 вирішуватимуться шляхом розгляду їх постійно діючим третейським судом відповідно до регламенту третейського суду ( а.с.5). Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» у справі №86/12 від 27.07.2012 року позов КС «Центр фінансових послуг» задоволено повністю та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Центр фінансових послуг» суму неповернутої вчасно частини кредиту в сумі 59 804 грн. 25 коп., суму несплачених вчасно процентів за період з 13.08.2011 року по 06.02.2012 року в сумі 13 999 грн. 10 коп., суму сплаченого третейського збору в розмірі 700 грн., суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 720 грн., суму нарахованої пені за період з 13.08.2010 року по 06.02.2012 року в розмірі 42 874 грн. 21 коп., що разом складає суму коштів в розмірі 124 577 грн. 56 коп. ( а.с.7-8). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом. Як вбачається з додаткової угоди від 04.07.2009 року до кредитного договору №В-60/0043/08/39/20 від 04.07.2009 року, сторони домовилися внести наступні зміни до кредитного договору: викласти в новій редакції п.7.2 кредитного договору, а саме: всі спірні питання, пов'язані з виконанням кредитного №В-60/0043/08/39/20 від 04.07.2009 року вирішуватимуться шляхом розгляду їх постійно діючим третейським судом відповідно до регламенту третейського суду. Вказана додаткова угода підписана головою правління КС «Центр фінансових послуг» Гогендорф І.Я., позичальником [PERSON] та поручителями: [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.5). Згідно ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивач на підтвердження своїх вимог не надав суду належних та допустимих доказів, і обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 3,6, 15, 16, 203, 215, 218, 638-640 , 654 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про третейські суди»,

Outcome: dismissed