Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Сторони з 19 лютого 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільної дочки, позивач заявила до суду вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дочкою повноліття. Крім того, позивач просила стягнути з [PERSON] на її утримання 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання не зявилася. У своїй заяві від 26 серпня 2015 року (а.с. 20) [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позву лише в частині стягнення аліментів на дитину (а.с. 22). Враховуючи право сторін, передбачене ст. 27 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на заявлення клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом з позовною заявою. Із тексту позовної заяви (а.с. 1-2) та копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5) слідує, що з 19 лютого 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). У позові [PERSON] стверджує, що в даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має додаткових доходів, утримання дитини потребує значних витрат. Відповідач, який проживає окремо від них, ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, не приймає участі у її вихованні та не виконує жодних обовязків, які покладені на нього законом як на батька дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи вік дитини, а також обставину, що відповідач визнає позов в частині стягнення аліментів на дитину, суд вважає за доведене, що дитина проживає біля матері і знаходиться на її утриманні. За таких обставин вимога позивача про стягнення аліментів на дитину є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Однак, суд вважає такою, що підлягає до часткового задоволення, вимогу про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1500 гривень щомісячно, оскільки вона не обґрунтована належними доказами. Так, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не подала суду ніяких доказів про працевлаштування відповідача, про стан його здоровя, про наявність чи відсутність у нього інших утриманців і т.п. З урахуванням викладених вище обставин, зокрема, обставини, що позивач потребує матеріальної допомоги для утримання та виховання дитини, обставини, що відповідач не працевлаштований офіційно (з тексту позовної заяви), тобто не має регулярного, контрольованого доходу, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі, ближчому до мінімального, визначеного законом. Зокрема, частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень. Тому, враховуючи вимоги законодавства та часткове визнання відповідачем позову про стягнення аліментів на дитину, відсутність заперечень з належними доказами, суд прийшов до висновку про можливість задоволення цієї частини позову в розмірі 500 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на аліменти в даному випадку дружина має незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Законодавець повязує таке право лише з однією умовою - відповідним матеріальним станом чоловіка (ч. 4 ст. 84 СК України). Позивач, в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надала суду доказів про можливість надання їй матеріальної допомоги відповідачем, сама в позовній заяві ствердила, що відповідач не працює, а відповідач не визнав позову про стягнення утримання на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. За таких обставин суд вважає недоведеною вимогу про стягнення на утримання дружини, з якою проживає дитина, а тому в її задоволенні слід відмовити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру визначено як\~\~1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 487 гривень 20 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 10 серпня 2015 року.

Outcome: partial