Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі - ТОВ «ВЕЛЛФІН»), звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. На момент виникнення спірних правовідносин між позивачем та [PERSON] , порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі за текстом - Правила), затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» [PERSON] № 2-1 від 27 жовтня 2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача. 04 березня 2016 року відповідач у встановленому п.п. 4.1.,4.2 Правил оформив Заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. На підставі заповненої відповідачем заявки, 04 березня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики № 19104, невід`ємною частиною якого є Правила. За умовами Договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (п.1.1. Договору). Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений п. 4.9 Правил спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що у відповідності чинного законодавства вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Взяті на себе зобов`язання за договором позики, відносно своєчасного повернення суми отриманої позики та своєчасної сплати нарахованих за користування нею відсотків у встановленні договором терміни, відповідач не виконує, у зв`язку з чим у нього склалась заборгованість. Станом на 28.02.2019, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 126228,00 грн., яка складається з наступного: - сума позики - 3000,00 грн.; - заборгованість за відсотками за період з 04 березня 2016 року по 28 лютого 2019 року - 123228,00 грн. Враховуючи те, що відповідач протиправно, всупереч умов Договору позики, не повертає позивачу борг, представник позивача просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та судові витрати. 08 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав, та ухвалою суду від 05 червня 2019 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. На час виникнення правовідносин між позивачем та [PERSON] , порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» [PERSON] № 2-1 від 27 жовтня 2015 року. 04 березня 2016 року [PERSON] у встановленому пунктами 4.1.,4.2 Правил оформив Заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх обов`язкових полів Заявки . На підставі заповненої відповідачем заявки, 04 березня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики №19104, невід`ємною частиною якого є Правила. Згідно п. 1.1. Договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений п. 4.9 Правил спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що у відповідності чинного законодавства вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Позивач виконав своє зобов`язання щодо надання позики, яка була перерахована відповідачу на його картковий рахунок, що підтверджується випискою з особової карти позичальника. В той же час, відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2019 складає 126228,00 грн. яка згідно розрахунку заборгованості складається з наступного: яка складається з наступного: - сума позики - 3000,00 грн.; - заборгованість за відсотками за період з 04 березня 2016 року по 28 лютого 2019 року - 123228,00 грн. Враховуючи те, що відповідач всупереч умов Договору позики не повертає позивачу кошти, суд приходить до висновку, що заборгованість за Договором позики № 19104 від 04 березня 2016 в сумі 126228,00 грн., підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» у примусовому порядку. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» в сумі 1 921,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved