Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

ТОВ «Соккер Клуб» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 02.01.2013 року між ТОВ «Соккер Клуб» та [PERSON] було укладено трудовий договір №92, згідно з яким [PERSON] була прийнята на посаду продавця - консультанта ТОВ «Соккер Клуб» , трудові відносини було продовжено підписанням трудового договору від 01.02.2013 року № 252 д. Окрім цього, так, як продавцю - консультанту ввірялися матеріальні цінності, з [PERSON] 02.01.2013 року було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до п.1.5 трудового договору від 01.02.2013 року продавець - консультант є матеріально відповідальною особою і несе перед товариством повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому товарно - матеріальних цінностей, про що підписує з товариством договір. В п.2.1.18 цього договору передбачено, що продавець - консультант зобов'язаний нести повну матеріальну відповідальність за виручені грошові кошти та ввірене майно. Згідно п.3 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність [PERSON] зобов'язувалась нести повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності таких цінностей. Так, [PERSON] отримала кошти за розповсюдження лотерейних білетів, проте, не здала дану виручку ні в касу позивача, ні не перерахувала їх на банківський рахунок позивача. Даний боргу [PERSON] визнала, підписавши відомість. Окрім цього, даний факт підтверджується розпискою [PERSON], в якій остання зобов'язується погасити дану заборгованість до 01.07.2013 року, однак заборгованість не погашена і по сьогоднішній день. Просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Соккер Клуб» заборгованість в розмірі 370891,43 гривень та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в позові. Просив позов задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Враховуючи думку представника позивача, вимоги ст. ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.01.2013 року між ТОВ «Соккер Клуб» та [PERSON] укладено трудовий договір №92, згідно якого остання наймається на посаду продавця - консультанта на термін з 02.01.2013 року по 31.01.2013 року. Відповідно до п.1.5 трудового договору від 01.02.2013 року продавець - консультант є матеріально відповідальною особою і несе перед товариством повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому товарно - матеріальних цінностей, про що підписує з товариством договір. В п.2.1.18 цього договору передбачено, що продавець - консультант зобов'язаний нести повну матеріальну відповідальність за виручені грошові кошти та ввірене майно. 01.02.2013 року між ТОВ «Соккер Клуб» та [PERSON] укладено трудовий договір №252д, згідно якого остання наймається на посаду продавця - консультанта на термін з 01.02.2013 року по 30.04.2013 року(а.с.7-12). Згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.01.2013 року [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності таких цінностей особисто (а.с.15). Відповідно до відомості розповсюдження (руху лотерей за період) за період з 01.07.2012 року по 30.04.2013 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед підприємством в розмірі 370891,43гривень (а.с.16-20). Згідно розписки від 27.04.2013 року, яку підписала [PERSON], остання в зв'язку з обманом її аферистів витратила гроші ТОВ «Соккер Клуб» отримані від розповсюдження державних лотерей в сумі 370 892 гривень зобов'язується повернути до 01.07.2013 року (а.с.14). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 134 Кодексу законів про працю України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 135-1 Кодексу законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Соккер Клуб» виникли правовідносини, які регулюються Кодексом Законів про працю України. З відомості розповсюдження руху лотерей за період з 01.07.2012 року по 30.04.2013 року вбачається, що [PERSON] виникла заборгованість перед підприємством в розмірі 370 892грн., тобто дана заборгованість виникла в період часу коли з останньою не було укладено трудового договору та договору про повні індивідуальну матеріальну відповідальність, а тому вимоги позивача про відшкодування шкоди, заподіяної працівником в розмірі 370 892 грн. в порядку передбаченому Кодексом Законів про працю України задоволенню не підлягають. Крім того, судом не може бути прийнята до уваги в якості належного та допустимого доказу по справі, відомість розповсюдження лотерей за період з 01.07.2012 року по 30.04.2013 року так, як вона не завірена належним чином. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Представником позивача не було надано суду належного та допустимого доказу виникнення заборгованості в розмірі 370891,43гривень з вини [PERSON], таким чином суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed