Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 2015 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сімейне життя у них не склалося, через різні погляди на життя, відповідач зловживав алкоголем. З 2018 року між ними постійно виникали сварки та скандали, тому вже більше року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, тому переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Просить шлюб розірвати та відновити її дошлюбне прізвище на [PERSON] . В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на мотиви такого. Просила не надавати сторонам строку для примирення та позов задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, підтвердив факти наведені у позовній заяві. Вважає, що шлюб припинено, подальше спільне життя неможливе. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити. Крім того, відповідач подав заяву, в якій не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні. За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов, відповідно до положень ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 24\~серпня 2015\~року у\~Сихівському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Львівського\~міського управління\~юстиції,\~актовий запис\~№ 241(а.с. 4), в якому мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Також встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і його бажання розірвати шлюб. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач висловила своє бажання відновити дошлюбне прізвище, то у відповідності до ст. 113 СК України, суд дійшов висновку, що після реєстрації розірвання шлюбу між сторонами позивачу слід присвоїти прізвище [PERSON] . Оскільки представник позивача зазначила, що документальне підтвердження судових витрат буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення судового рішення, тому питання судових витрат не вирішувалось.

Outcome: approved