Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

ТОВ «Н.С.В» звернулось 09.03.2021 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначило, що 16.11.2020 р. приблизно о 06.53 год. на перехресті вул.Кругова та вул.Брюллова в м.Запоріжжі відповідач, керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos TF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надала переваги в русі автомобілю Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу, під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2020 р. у справі №336/7140/20, в діях відповідача встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Пошкоджений автомобіль належить позивачеві на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 26.04.2012 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» згідно з полісом №ЕР.184839916 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (строк дії з 28.03.2020 р. по 27.03.2021 р.). ДТП, що сталося, є страховим випадком згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З метою відшкодування заподіяної шкоди позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» (страхова справа №721). Відповідно до оцінки вартості відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля, який було проведено страховою компанією, його вартість склала 245392,15 грн. Вартість транспортного засобу позивача до ДТП була визначена страховою компанією у сумі 143294,40 грн., а після ДТП - у сумі 54000,00 грн. Враховуючи відсутність франшизи у договорі страхування, страховою компанією було виплачене страхове відшкодування в розмірі 89294,40 грн. (143294,40 грн. - 54000,00 грн.), про що надано платіжне доручення № 50037 від 27.01.2021 р. Посилаючись на ст.ст.1166, 1187, 1192, 1194, 1197 ЦК України, ст.22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за позовом просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 102097,75 грн., судовий збір в сумі 2270 грн. Ухвалою від 15.03.2021 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 25.05.2021 р. 25.05.2021 р. розгляд справи було відкладено на 30.08.2021 р. за клопотанням відповідача. 30.08.2021 р. розгляд справи було відкладено на 25.10.2021 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням відповідача. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, на час проведення судового засідання про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала. Судом не було встановлено підстав для відкладення розгляду справи, які визначені ч.2 ст.223 ЦПК України та справу було розглянуто за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що 16.11.2020 р. приблизно о 06.53 год. на перехресті вул.Кругова та вул.Брюллова в м.Запоріжжі [PERSON] , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos TF69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надала переваги в русі автомобілю Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу, під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2020 р. у справі №336/7140/20, в діях відповідача встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.3,4). Пошкоджений автомобіль належить позивачеві на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 26.04.2012 р. (а.с.5). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» згідно з полісом №ЕР.184839916 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (строк дії з 28.03.2020 р. по 27.03.2021 р.) З метою відшкодування заподіяної шкоди позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» (страхова справа №721) (а.с.17). Відповідно до висновку № 1472Е SOS_-201119-210424 експертного автотоварознавчого дослідження від 09.12.2020 р. оцінки вартості відновлювального ремонту від 09.12.2020 р. (а.с.23-57), вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 245392,15 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику згаданого транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з вихідних даних, складає 143294,40 грн. Вартість транспортного засобу позивача до ДТП була визначена страховою компанією у сумі 143294,40 грн., а після ДТП - у сумі 54000,00 грн. Виходячи із вищезазначених положень Закону, враховуючи відсутність франшизи у договорі страхування, страховою компанією було виплачене страхове відшкодування в розмірі 89294,40 грн. (143294,40 грн. - 54000,00 грн.), про що надано платіжне доручення № 50037 від 27.01.2021 р. Вищевикладене підтверджено письмовими документами, наданими позивачем. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки». Згідно зі ст. 30 згадано Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України «особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема у постанові від 18.02.2020 р. у справі №522/1251/15-ц «Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)». Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 р. у справі №754/5129/15-ц «…розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу». Таким чином, різниця між фактичним розміром заподіяної позивачеві шкоди (вартість відновлювального ремонту автомобіля - 245392,15 грн.) та виплаченим страховим відшкодуванням (89294,40 грн.) і вартістю залишків автомобіля після ДТП (54000,00 грн.) дорівнює 102097,75 грн. (сто дві тисячі дев`яносто сім гривень 75 коп.), обов`язок відшкодування якої згідно із законодавством покладається на відповідача. За викладених обставин, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір.

Outcome: approved