Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості по кредиту в сумі 183211,11 доларів США. Позов мотивує тим, що 27.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір МL -801/063/2007 згідно якого остання отримала кредит в сумі 160000,00 доларів США на споживчі цілі і зобовязалася належним чином використати та повернути вказані кошти у строки визначені п.1.6 кредитного договору та сплатити відповідну платню за користування кредитом визначну п.п. 1.4, 1.5 кредитного договору. Відповідач [PERSON] не виконувала взяті на себе зобовязання у звязку з чим станом на 09.10.2016 року становила 183211,11 доларів США, що за курсом НБУ становило 4899046,76 гривень, з яких 156981,62 доларів США залишок заборгованості за кредитом, 26229,49 доларів США заборгованість по відсоткам, 17 881 541,37 гривень сума пені за прострочення виконання зобовязання. Оскільки [PERSON] не дотримала умов кредитного договору позивачем було направлено їй вимогу про дострокове виконання зобовязання № 90 та 91 від 14.08.2017 року. Вказана вимога підлягала виконанню на протязі 30 календарних днів, однак дана вимога залишилася без реагування. Крім того, 27.09.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR-801/135/2007, згідно якого остання поручилася перед позивачем відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору. 06.03.2018 року відповідачі надали відзив на позов, в якому посилалися на безпідставність та необґрунтованість такого. З огляду на те, що позивачем не надано документів на підтвердження видачі кредиту, в розрахунку необґрунтовано суми нарахованих відсотків та пені, також не надано детального розрахунку боргу. Також у своєму відзиві посилалися на те, що долучена до позову копія документу, яка містить перелік прізвищ та кредитних договорів боржників до договору купівлі-прдажу кредитного портфелю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від ПАТ «ОТП Банк» не є належним чином засвідченою та не придатна для читання, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом. Крім цього, відповідачі просили застосувати строки позовної давності. 23.03.2018 року позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначили, що видача кредиту відповідачу [PERSON] відбулася шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок, відкритий в банку на її імя. на даний час позивач не ставить вимогу про стягнення штрафних санкцій. Щодо залишку заборгованості за кредитом 156 981,62 доларів США та 26229,49 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, то вказана заборгованість була відступлена АТ «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 26.11.2010 року згідно договору купівлі продажу кредитного портфелю № б/н та договору відступлення права вимоги № б/н. Посилання відповідачів на застосування строків позовної давності не спростовує надані ТОВ «ОТП Факторинг Україна» докази на підтвердження своїх вимог. Позивач направив відповідачам вимоги № 90 та № 91 від 14.08.2017 року про погашення заборгованості за кредитним договором, зазначена вимога підлягала виконанню на протязі 30 днів. Щодо строку припинення договору поруки то тут слід застосовувати вимоги ст.. 559 ЦК України, яка визначає, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк виконання основного зобовязання позивачем було змінено, оскільки ними було використано право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 14.08.2017 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту і повязаних з ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобовязання, а тому на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. 16.04.2018 року відповідачами було надано заперечення, відповідно до яких, вони просять суд не брати до уваги відповідь на відзив разом з долученими до нього документи з огляду на те, що такі подані з порушенням норм процесуального права, оскільки долучені до відзиву документи не були позивачем подані під час предявлення позову та не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Стосовно застосування строків позовної давності то вважають, що позивачем застосовані невірно норми матеріального правам щодо зміни строку виконання основного зобовязання, адже банк мав права протягом трьох років відносно позичальника та шість місяців відносно поручителя від дня настання обумовленого договором строку виконання основного зобовязання предявити вимоги до відповідачів. Сторони у судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір МL -801/063/2007, згідно якого остання отримала кредит в сумі 160000,00 доларів США на споживчі цілі і зобовязалася належним чином використати та повернути вказані кошти до 27.09.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 5,99 % річних (а.с. 6-10). 27.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR-801/135/2007, згідно якого остання поручилася перед позивачем відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору (а.с.19-20). 26 листопада 2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору, переходять від продавця до покупця (а.с. 37-38, 39). З копії виписки по кредитному договору, засвідченої печаткою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вбачається, що на момент укладення договору відступлення права вимоги за кредитами сума заборгованості [PERSON] по тілу кредиту становила 156961,62 доларів США, по відсотках 26229,49 доларів США (а.с. 36). Звертаючись в суд з даним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказує, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. У зв'язку з цим утворилася заборгованість, яка станом на 09.10.2016 року становила 183211,11 доларів США, що за курсом НБУ становило 4899046,76 гривень, з яких 156981,62 доларів США залишок заборгованості за кредитом, 26229,49 доларів США заборгованість по відсоткам (а.с. 24, 78-79). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а сам кредитний договір, зі змісту ст. 1055 ЦК України укладається у письмовій формі. Дані вимоги закону при укладенні кредитного договору дотримані. Відповідачем [PERSON] оспорювався факт виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором в частині видачі кредиту. Однак, суд дане твердження відхиляє, оскільки воно спростовується випискою про рух коштів на рахунку, згідно якого 27.09.2007 року банк переказав кошти в сумі 160000 доларів США на особистий рахунок [PERSON], вказана сума в цей же день була знята нею з рахунку (а.с.76, 77). Такий порядок видачі кредитних коштів передбачено п.п.1.7.2 кредитного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У своєму відзиві на позов та в судовому засіданні відповідачі заперечуючи просили застосувати строк позовної давності до вимог позивача, оскільки такий строк був пропущений. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був здійснений 01.09.2010 року (а.с.79). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Вбачається, що відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З кредитного договору вбачається, що сторони встановили як строк дії договору - до остаточного повернення кредиту (п.2 ч.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (п.п.1.5.1 ч.2), останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк 03.10.2022 року (а.с.17). Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що останній платіж був здійснений 01.09.2010 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 01.02.2018 року. Зі змісту ст. 256 ЦК України випливає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини 1, 3 ст. 364 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 361 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 361 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору. Умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Необхідно памятати, що згідно правовою позицією Верховного суду України від 09.11.2016 р. у справі № 6-1457цс16 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку , в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] після укладення договору відступлення права вимоги від 26 листопада 2010 року сплата чергових платежів, погашення заборгованості не здійснювалась. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що позичальник сплачувала будь-які кошти за останні три роки, що передували зверненню до суду з позовом, що свідчило б про переривання відповідачем строку позовної давності. Судом встановлено, що повне погашення заборгованості мало відбутися не пізніше 03.10.2022 року, банк звернувся до суду з даним позовом 02 лютого 2018 року, тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в межах трирічного строку до моменту подачі позовної заяви, а саме з 02 лютого 2015 року по 02 вересня 2017 року, що становить 27 411,43 доларів США. Щодо солідарного стягнення боргу з відповідачів [PERSON] та [PERSON] то тут підлягає стягненню заборгованість в межах шестимісячного строку до моменту подачі позовної заяви, а саме з 02 вересня 2017 року по 03 жовтня 2022 року, що становить 91982, 50 доларів США. Згідно зі ст. 543 ЦК у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, при солідарному обовязку кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Предявивши вимогу до одного із солідарних боржників, який не задовольнив цю вимогу, кредитор має право предявити вимогу до іншого солідарного боржника. При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд бере до уваги те, що позивачем не було надано розрахунку заборгованості позичальника в межах строку позовної давності, а тому вважає за можливе визначити розмір заборгованості в межах строку позовної давності згідно графіку погашення кредиту. Розрахунок заборгованості згідно графіку погашення кредиту здійснюється за період з 01 листопада 2007 року по 03 жовтня 2022 року. Встановити заборгованість по відсотках суд не має можливості, оскільки вона залежить від розміру заборгованості по тілу кредиту, проте розрахунку заборгованості по відсотках в межах строку позовної давності позивачем надано не було. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Разом з цим, звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобовязальні правовідносини не припинилися. У ст. 599 ЦК зазначено, що зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Питання судових витрат суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial