Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( далі ТОВ ) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 24 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір № 2002041450, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 25000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з моменту підписання даного договору. Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути ТОВ кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. 18 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ було укладено договір факторингу № 18/12/2013, згідно з умовами якого банк передав, а ТОВ прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № 2002041450. В зв'язку з тим, що [PERSON] не було дотримано умов кредитного договору, ТОВ, як особа, до якої перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, здійснило вимогу дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, про що повідомило відповідача письмово за вих. № 200065498 від 19 грудня 2013 року, однак [PERSON] на письмові звернення та телефонні дзвінки не відреагував, ніяких кроків до сплати кредитних коштів не зробив. Внаслідок ухилення [PERSON] від виконання зобов'язань виникла заборгованість по кредитному договору № 2002041450 від 24 грудня 2012 року в сумі 33847 грн. 25 коп., з яких 25000 грн. заборгованість за кредитом, 8847 грн. 25 коп. - заборгованість за відсотками. ТОВ просить стягнути з відповідача суму заборгованості та відшкодувати судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у письмовому клопотанні, поданому до суду, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 24 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір № 2002041450, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 25000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з моменту підписання даного договору, що підтверджується копією відповідного договору, яки додано до матеріалів справи. Обумовлена сума кредиту [PERSON] була надана, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Згідно ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 Цивільного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що снували на момент переходу цих прав. Банк передав, а ТОВ прийняло право грошової вимоги, що належало банку, і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості, що підтверджується копією договору факторингу № 18/12/2013 від 18 грудня 2013 року, доданою до матеріалів справи. Згідно додатку до вказаного договору, доданого до матеріалів справи, право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] № 2002041450 від 24 грудня 2012 року, перейшло до ТОВ. Таким чином суд приходить до висновку, що ТОВ правомірно вимагає повернення кредитних коштів за кредитним договором, укладеним з [PERSON] № 2002041450 від 24 грудня 2012 року. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 25000 грн. заборгованість за кредитом та 8847 грн. 25 коп. - заборгованість за відсотками, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості по кредитам, доданим до матеріалів справи. Відповідач не надав суду доказів вчасного повернення кредитів та погашення кредитів на день розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені при подачі позовної заяви судові витрати: судовий збір.

Outcome: approved