Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 05 березня 2013 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконував. Станом на 31 грудня 2017 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 42 005 гривень 51 копійка, в тому числі: 298 гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 34 531 гривня 74 копійки - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4 699 гривень 32 копійки - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1 976 гривень 45 копійок - штраф (процентна складова). Користуючись своїм правом на дострокове повернення кредиту, Банк 12 лютого 2018 року звернувся до суду з відповідним позовом і просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом станом на 31 грудня 2017 року в сумі 42 005 гривень 51 копійки та судові витрати у розмірі 1762 гривень. 23 лютого 2018 року було відкрито провадження у справі (а.с. 46). Будучи належним чином повідомлений про час і місце проведення підготовчого засідання (а.с. 48) відповідач до суду не з'явився, не повідомив про причину неявки, не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності чим про відкладення засідання, не подав відзиву. Ухвалою суду від 15 березня 2018 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 51). Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 38). Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення йому рекомендованої повістки (а.с. 53). Судом на підставі ч. 3 ст. 211 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 05 березня 2013 року (а.с. 5).Предметом договору є кредит в сумі 300 гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць (а.с. 6). Невід'ємною частиною Договору є Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 5). Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодився, про що ствердив своїм підписом у заяві (зворот а.с. 5). Позичальник зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 25). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку, позичальник зобов'язаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку (зворот а.с. 25). Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-5) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON], своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості. Зокрема, станом на 31 грудня 2017 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 42 005 гривень 51 копійка, в тому числі: 298 гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 34 531 гривня 74 копійки - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4 699 гривень 32 копійки - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1 976 гривень 45 копійок - штраф (процентна складова). Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що як наслідок своєї бездіяльності відповідач має нести цивільну відповідальність з повернення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Тому до безумовного задоволення підлягає вимога про стягнення 298 гривень заборгованості за тілом кредиту та 34531 гривня 74 копійки заборгованості по процентах за користування кредитом. Щодо вимоги Банку про стягнення штрафних санкцій відповідно до договору, суд зазначає наступне: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки. Позивач за прострочення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором від 05 березня 2013 року, як санкцію, просив стягнути 4 699 гривень 32 копійки заборгованості за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 1 976 гривень 45 копійок - штраф (процентна складова). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначене узгоджується і не суперечить правовій позиції висловленій Верховним Судом України у своїй постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, якає обов'язковою для всіх судів України. Заявивши у позові вимогу про стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 4699,32 гривні (зворот а.с. 3), позивач у розрахунку заборгованості зворот (а.с. 4) визначив цю суму як комісія, а заборгованості окремо по пені не наведено і не обґрунтовано цю вимогу. Від так, суд не має належних та допустимих доказів, які б стверджували про заборгованість відповідача перед Банком за пенею. Порядок нарахування комісії та її природа не визначені ні договором від 05 березня 2013 року, а ні Умовами і Правилами взагалі. Однак, у розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 4) нараховано комісію. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача комісії задоволенню не підлягає. Оскільки позивачем не доведена заборгованість [PERSON] за пенею, в даному випадку з останнього, як різновид неустойки, що є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання, підлягає стягненню лише процентна складова штрафу, яка, відповідно до Умов і Правил (п. 1.1.5.20), складає 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Такий висновок суд зробив, аналізуючи ч. 2 ст. 549 ЦК України про те, що штраф - це неустойка, що обчислюється у відсотках (!) від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов'язання. Суд прийшов до висновку про доведеність і обґрунтованість вимоги про заборгованість за тілом кредиту та процентах за користування кредитом, а всього на суму 34829 гривень 74 копійки. Тому штраф від цієї суми заборгованості - 1741 гривня 49 копійок (34829,74 грн. х 5% = 1741,49 грн.), і саме така його сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1762 гривні судового збору (а.с. 1). Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних. Зокрема, із заявлених позивачем 42005 гривень 51 копійки, суд задовольняє лише 36571 гривню 23 копійки, в т.ч. 298 гривень заборгованості за тілом кредиту, 34531 гривня 74 копійки заборгованості по процентах за користування кредитом, 1741 гривня 49 копійок штрафу, що становить 87%. Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 87% судових витрат у вигляді судового збору в сумі 1532 гривні 94 копійки (1762 грн. х 87% = 1532,94 грн.).

Outcome: partial