Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів за кредитним договором № 500244121 від 02 грудня 2011 року в розмірі 103546,13 грн. Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 02 грудня 2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 80000,00 грн. з кінцевим строком його повернення до 05.12.2016 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00 % на рік, однак позичальник зобов'язання за цим договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 103546,13 грн. 23 грудня 2013 року між товариством та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив на користь товариства своє право вимоги за цим договором. Оскільки відповідач відмовляється погасити заборгованість в добровільному порядку, на вимоги товариства не реагує, позивач просив стягнути на його користь з боржника заборгованість за кредитним договором у розмірі 103546,13 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, у поданій позовній заяві просить розглянути справу без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, оскільки є наявне рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Також відповідач подав заяву про застосування строків давності до нарахованої пені. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК. Згідно положень ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Встановлено, що 02 грудня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500244121, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 80 000 гривень з кінцевим терміном його повернення до 05 грудня 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21.00 % річних. Відповідно до його умов, відповідач зобов'язався у порядку та на умовах, що визначені договором, сплачувати платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Відповідач взяті на себе зобов'язання виконував неналежним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість в сумі 92389,14 грн., з яких 77666,57 грн. - заборгованість за кредитом, 6014,16 грн. - заборгованість по відсотках, 4900,00 грн. - комісія, 3808,41 грн. - штраф та оплачений судовий збір в сумі 923,89 грн. 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за договором №500244121 від 02 грудня 2011 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до п.1.1. договору факторингу, Реєстр боржників - це погоджена сторонами форма Реєстру боржників з переліком їх особистих даних, розмірів грошових зобов'язань кожного з боржників, а також іншої інформації; форма реєстру наведена в Додатку № 1-1 та Додатку № 1-2 до цього Договору. Отже, внаслідок укладення договору факторингу відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] Станом на день укладення цього договору, заборгованість [PERSON] складала 80000 грн., з яких: сума заборгованості по тілу - 77666,57 грн., прострочена комісія - 10910,00 грн., прострочені відсотки - 5661,15 грн., пеня - 10808,41 грн., що підтверджується витягом з Реєстру передачі прав вимоги договору факторингу №2013-1 від 23 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна». Однак рішенням Свалявського районного суду, яке набуло законної сили, вже стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором, а саме тіло кредиту, проценти та частково комісію, а тому позов в частині стягнення тіла кредиту у сумі 77666,57 грн., процентів у сумі 5661,15 грн., комісії у сумі 4900,00 грн. є безпідставним. Разом з тим, заборгованість відповідача по пені нарахована станом на 23.12.2013 року в той час, як відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (статті 257, 258 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні подав заяву про застосування строків давності до вимоги про стягнення пені. Звернувшись до суду з позовом 31.08.2015 року щодо нарахованої станом на 23.12.2013 року пені позивач, із застосуванням спеціальної позовної давності, втратив право на вимогу стягнення нарахованої пені.

Outcome: partial