Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Сторони по справі мають спільну повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини стягувались аліменти до досягнення останньою повноліття. На даний час дочка перебуває на утриманні матері, бо продовжує навчання, і так як досягла повноліття, виплата аліментів на її утримання відповідачем не здійснюється. Оскільки дочка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, бо навчається у іншому місті на денній формі навчання та потребує коштів на придбання одягу, взуття та їжі, а батько матеріально нічим не допомагає, а тому [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ухвали суду від 18.08.2020 року. Враховуючи, що відповідно до ухвали суду розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, і сторони проти такого порядку не заперечують, відзиву на позов відповідач до суду не направив, а у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини позивача та відповідача, суд розглядає справу за відсутності сторін по матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.,ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Згідно із свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 24.07.2002 року) [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки відділу РАЦС Золотоніського міськрайонного управління юстиції від 22.11.2003 року за вих. № 17 та даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого МВ УМВС України в Черкаській області02.04.2009 року [PERSON] в результаті повторного шлюбу зсінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за вих. № 386ФЛ/3000 від 02.06.2020 року, [PERSON] дійсно навчається на факультеті лінгвістики КПІ ім. І.Сікорського, форма навчання - денна, контракт. Термін навчання по 30.06.2023 року. Як вбачається з договору про надання освітніх послуг від 09.08.2019 року № 72-ср/2019/ФЛ та угоди на проживання в гуртожитку від 27.08.2019 року плату за навчання та проживання в гуртожитку здійснює позивач [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є дочкою відповідача по справі, досягла повноліття та навчається в навчальному закладі за денною формою навчання. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, в тому числі і в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, за загальними принципами норм чинного законодавства, суд при визначені розміру аліментів має враховувати матеріальний стан обох батьків, наявність у них інших утриманців та інші обставини, які так чи інакше впливають на матеріальний стан сторін та визначають реальну можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Так при вирішенні вказаної справи суд враховує, що відповідач на своєму утриманні непрацездатних осіб не має, має задовільни й стан здоров`я, є працездатним, за твердженням позивача, бо про інші обставини не повідомив суд. Таким чином, обставини, які впливають на матеріальний стан позивача та можливість сплачувати аліменти, суду не повідомлені, а отже - відсутні. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, є, на думку суду, законними та справедливими. Суд вважає, що аліменти на утримання дочки підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку (доходу), виходячи з принципів розумності та справедливості, та враховуючи можливість та відсутність заперечень відповідача, стягує аліменти на утримання повнолітнього дочки, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved