Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Стислий виклик позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що 07.10.2015 року [PERSON] підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі - «Генеральна угода»). Позивач вважає, що підписана відповідачем Генеральна угода разом з запропонованими Банком Умовами і правилами, Тарифами складають укладений між сторонами кредитний договір, що відповідач підтвердив, підписавши Генеральну угоду. Банк зазначає, що за умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5009,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.11.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 17815,30 гривень, з яких: 5009,50 грн. - заборгованість за кредитом, 3754,61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 7108,46 грн. - заборгованість за пенею, 1942,73 грн. - штраф відповідно до п 2.2. Генеральної угоди. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Позиція відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково за наступних підстав: 07.10.2015 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] була укладена Генеральна угода, яка разом з запропонованими Банком Умовами і правилами, Тарифами складають укладений між сторонами кредитний договір. В матеріалах справи знаходиться витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256. Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що саме ці фрагменти є складовою редакції Умов і правил на день підписання Генеральної угоди відповідачем і саме тієї редакцією, з якою був ознайомлений відповідач у день підписання Генеральної угоди. Інтернет-сторінка Банку перебуває у повному його розпорядженні, в будь-який час Банк має можливість вносити до неї зміни, в тому числі у опубліковані Умови і правила надання банківських послуг, зокрема, у різні його редакції на різні дати, затверджуючи ці зміни своїм внутрішнім наказом, який може видаватися довільно, змінюватися, скасовуватися, без погодження будь з ким. Існування такої можливості зумовлює необхідність для Банку доводити, що в Умови і правила надання банківських послуг, до яких, підписавши Генеральну угоду приєднався відповідач, не були внесені зміни і що відповідач у день підписання Заяви ознайомився саме з тією редакцією Умов і правил надання банківських послуг, яка подана позивачем до суду. Або ж Банк мав подати суду підписану відповідачем редакцію Умов і правил надання банківських послуг, яка діяла у день підписання Генеральної угоди, або ж підписані найбільш істотні фрагменти цієї редакції, де, наприклад, йдеться про відповідальність за невиконання договірних умов. Ще одним варіантом є включення істотних умов договору, щодо яких можуть виникнути спори, безпосередньо у сам текст Генеральної угоди. Нічого з наведеного, чи чогось переконливого іншого, Банк суду не надав. За таких обставин суд не бере до уваги умови, викладені в Умовах і правила надання банківських послуг, і бере до уваги лише ті умови, які викладені у Генеральній угоді. Ця Генеральна угода, на відміну від Умов і правил надання банківських послуг, підписана відповідачем, а отже, умови, викладені у ній, прийняті відповідачем до виконання. У п.2.1 Генеральної угоди йдеться про надання відповідачу кредиту в сумі 5009,50 грн. на строк 24 місяці з 07.10.2015 по 31.10.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту. Розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою по картковому рахунку, доведена заборгованість за «тілом кредиту» в сумі 5009,50 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. У цьому ж пункті визначені проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,5 відсотка в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто 18 відсотків річних. Розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою по картковому рахунку, доведена заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 3754,61 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. Стосовно включеної Банком у його вимоги заборгованості за пенею в сумі 7108,46 грн., то ці складові заборгованості до стягнення не підлягають. У текст підписаної відповідачем Генеральної угоди умови, розмір і спосіб нарахування цих складових не включені, вони включені в Умови і правила надання банківських послуг. А ці Умови суд, з підстав наведених вище, до уваги не бере, тому і не стягує з відповідача вказані суми. Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується як прострочена. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1942,73 грн. Отже, вимога Банку стягнути з відповідача штраф в розмірі 1942,73 грн. ґрунтується на підписаній відповідачем Генеральній угоді і її слід задовольнити. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Всього з відповідача підлягає до стягнення 10706 (5009,50 + 3754,61 + 1942,73) грн. 84 коп. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1921,00 грн. судового збору.

Outcome: partial