Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 19 жовтня 2002 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис за № 265. Спільних дітей не мають. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з постійними сварками та різними поглядами на життя та сімейні цінності. Сімейно-шлюбні стосунки з відповідачкою припинилися з початку 2014 року. Сімя фактично припинила своє існування. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Заходи щодо примирення просить не застосовувати. До початку судового розгляду позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання двічі не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 316989 сторони з 19 жовтня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис за № 265. Спільних дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~Враховуючи досліджені доказами обставини справи, суд прийшов до висновку, що сімю [PERSON] зберегти неможливо, оскільки сторони припинили шлюбні відносини з початку 2014 року року, спільного господарства не ведуть. Сімя фактично розпалася. Позивач примиритися з відповідачкою не бажає. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище відповідачки слід визначити як «Дегтяннікова», так як у позовній заяві не ставиться питання про зміну прізвища на дошлюбне. Враховуючи викладене, на підставі статтей 104, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved