Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

ТОВ «Житлосервіс-КР» є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуги. Так, 08.01.2014 між ТОВ «Житлосервіс-КР» та [PERSON] було укладено договір №7403-С про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). [PERSON] \~та [PERSON] є споживачами послуг, що надаються ТОВ «Житлосервіс-КР» за адресою: [ADDRESS] . Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За змістом ч. 1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З розрахунку суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2016 по 01.06.2019 видно, що відповідачі не здійснювали оплату за отримані житлово-комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості в розмірі 3\~843,24 грн. (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у зв`язку із несплатою відповідачем вартості отриманих житлово-комунальних послуг позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, на яку відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення. Позивачем розраховані суми інфляційних втрати\~в розмірі\~634,96\~грн.\~та 3%\~річних від\~простроченої суми\~боргу в\~розмірі 176,53\~грн. (а.с. 8, 8 зворот). 15.07.2019 ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с 5). Доказів належної оплати житлово-комунальних послуг відповідачі суду не надали. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості у розмірі 3\~843,24 грн., з урахуванням нарахованих інфляційних втрат 634,96 грн. та 3% річних 176,53 грн., є доведеною обсягом наявних доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі зобов`язаний проводити оплату наданих послуг, однак не виконували належним чином зобов`язання, заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню у примусовому порядку. Вказані в позові обставини відповідачами не спростовані. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат судового збору у розмірі 2\~102 грн., сплаченого ним при подачі позовної заяви до суду, тому, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд, з врахуванням положень ст.141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved