Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що два роки тому відповідач з власної ініціативи фактично припинив сімейні відносини та виїхав проживати по місцю народження в Херсонську область. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим через безвідповідальне ставлення відповідача до позивача в цілому. Крім цього позивач вказує, що неодноразові спроби змінити ситуацію на краще не принесли очікуваного результату та між сторонами не досягнуто згоди з приводу утримання неповнолітньої дитини. Позивач вважає, надання подружжю строку для примирення недоцільним так як сторони два роки не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 654. В судове засідання позивач не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зважаючи на дані обставини, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюбу, виданого 14.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони зареєстрували шлюб 14.11.2006 року, про що зроблено актовий запис за № 654. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід розірвати шлюб між сторонами. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті останньою судового збору.

Outcome: approved