Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут -Енергія» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за теплову енергію сумі 21 111 грн. 49 коп. та судові витрати, вказуючи, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на відповідача. Зазначає, що незважаючи на постачання теплової енергії в період з 1.11.2013 року по 1.04.2017 року, відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач добровільно заборгованість не сплачує, в зв'язку з чим позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач проживає в [ADDRESS], за якою у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія», що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім'я [PERSON] № [NUMBER] (а .с. 4). Згідно довідки від 2.11.2017 року, виданої керівником Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Горького, б.41» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], - власник - зареєстрований та проживає з 20.12.1990 року; [PERSON], [INFO], - колишня дружина; [PERSON], [INFO], - син; - зареєстровані, але не проживають з 2009 року (а.с.57). Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 1 листопада 2013 року по 1 квітня 2017 року по особовому рахунку № [NUMBER] утворилася заборгованість в розмірі 21 111 гр. 49 коп. (а. с. 5-6). Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 1 жовтня 2008 року № 729 (а.с.8) та від 5.03.2008 року № 173, а також затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 14 грудня 2010 року № 1831, від 3 березня 2015 року № 603 (а.с.7, оборотна сторінка а.с.7). Позивач звертався до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] суми заборгованості, однак ухвалою суду від 12.05.2017 року йому було відмовлено в прийнятті вказаної заяви (а.с.6). Згідно п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч.5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14. Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач відмовлявся від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов'язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» підлягають задоволенню, а тому стягує з відповідача на його користь заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 21 111 грн. 49 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить позивача судові витрати в сумі 1 600 грн. (а.с.1-2). На підставі викладеного та

Outcome: approved