Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2010 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними та відмінність поглядів на життя, все це призвело до того, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного, майже не спілкуються, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили подружні стосунки, наміру примиритися з ним немає, їх шлюб носить формальний характер, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, доходу щомісячно та судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про дату місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї в судове засідання надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задоволити, розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на даний час сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини (сина), який проживає з позивачкою, відповідач не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 Сімейного кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, працює і отримує заробітну плату, інших утриманців не має, тому суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини і вони з нього мають бути стягнуті в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме матеріальний стан відповідача, матеріальний стан позивачки і дитини. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів, а також те, що відповідач позов визнав. На думку суду, таке рішення буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини та сприятиме її належному утриманню, а сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду, а також на користь позивачки сплачений нею судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу.

Outcome: approved