Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» (далі ТОВ «Служба термінового кредитування») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 жовтня 2014 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] укладено кредитний договір №141012-112519, згідно з яким банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 700,00 грн., а відповідач зобовязалася повернути отримані грошові кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, строком до 25 жовтня 2014 року. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого, станом на 20 грудня 2016 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 10198 грн. 56 коп., з яких: 653 грн. 96 коп. - заборгованість за кредитом, 183 грн. 12 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9361 грн. 48 коп. заборгованість за пенею. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобовязань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 10198 грн. 56 коп., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи /а.с. 45/, не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову не надала. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2014 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» в особі [PERSON], яка діє на підставі статуту та [PERSON] укладено кредитний договір №141012-112519, за умовами якого кредитодавець зобовязався надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязався використати кредит на споживчі цілі, повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору позивач надав позичальнику кредит у розмірі 700 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 (два) % за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік), зі строком повернення кредиту до 25 жовтня 2014 року, а [PERSON], в свою чергу, зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, а також сплачувати проценти у розмірі 196 грн. 00 коп., нараховані за період, починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 896 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобовязань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору кредит надається позичальнику одним платежем у день укладення цього договору. Кредит надається позичальнику у національній валюті України шляхом готівкового розрахунку. Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого, станом на 20 грудня 2016 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 10198 грн. 56 коп., з яких: 653 грн. 96 коп. - заборгованість за кредитом, 183 грн. 12 коп. - заборгованість за процентами, 9361 грн. 48 коп. пеня за договором /а.с. 9-22/. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. Згідно ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі та відкрив відповідачу рахунок. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, відповідач зобовязався повернути кредит у розмірі 700,00 грн., а також сплатити проценти у розмірі 196 грн. 00 коп., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 896 грн. 00 коп., у дату повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється разовим платежем. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. За частиною 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Пунктом 6.2 кредитного договору зазначено, що при порушенні клієнтом строків повернення кредиту клієнт зобов'язаний сплачувати кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 відсотки від суми кредиту, - 700 горн. 00 коп., за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 653 грн. 96 коп., а пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 9361 грн. 48 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи станом на 20 грудня 2016 року сума заборгованості відповідача за кредитом складає 653 грн. 96 коп., а розмір заборгованості з пені 9361 грн. 48 коп. Таким чином, розмір нарахованої пені за порушення виконання зобовязань за договором є не спів мірним з сумою заборгованості за кредитом та більш ніж у два рази перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 660 грн. 00 коп. Таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором №141012-112519 від 12 жовтня 2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1497 грн. 08 коп. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно квитанції № 0.0.677085455.1 від 26 грудня 2016 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у повному обсязі, виходячи з положень п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких, у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, суд стягує судовий збір з відповідача на користь позивача у повному обсязі у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial