Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.01.2014 р. Свій шлюб зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 05. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що причиною для розірвання шлюбу послугувало те, що вони не зійшлися характерами. Проживають окремо. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій справу просить розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, із свідоцтва про шлюб (а.с. 5) встановлено, що сторони 23.01.2014 р. зареєстровували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.6) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 ч.1 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Згідно ст.112 ч.2 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, оскільки сторони разом не проживають. Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Враховуючи ту обставину, що позов задоволено, тому суд на підставі ст.141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved