Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за природний газ. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно гідно з п.14 Правил надання населенню послуг з газопостачання споживач зобов'язаний проводити оплату за використаний природний газ щомісячно, однак в порушення цих Правил відповідачем своєчасно не проводились розрахунки за спожитий природний газ, що призвело до виникнення заборгованості перед ТОВ «Закарпатгаз Збут» і станом на 08.08.2017 року його заборгованість становить 12504 гривні, з яких: 11410,69 гривень - основна заборгованість, 897,98 - інфляційні витрати, 195,33 - 3% річних. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 12504 гривні. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив, а тому суд в порядку ст.169, 224 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169, 224 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осі , які беруть участь у справ, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є користувачем природного газу за адресою [ADDRESS] і в порушення п. 14 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року за №758, з наступними змінами і доповненнями, станом на 08.08.2017 року допустив заборгованість по оплаті за використаний природний газ в сумі 12504 гривні, що стверджується письмовим витягом з історії абонента за рахунком №0500198713. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договор, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Правовими наслідками прострочення споживачем комунальних послуг виконання грошового зобов'язання можуть бути і сплата пені, і - на вимогу виконавця - сплата суми втрат від інфляції, і 3% річних. Так, норма статті 20 Законі «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених статтею 625 ЦК. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 897,98 гривень інфляційний витрат та 195,33 гривень 3% річних є також підставними. Враховуючи наведене, суд вважає, що до правовідносин сторін слід застосувати правила ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 526, 625 ЦК України і позов задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved