overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2011 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матір'ю. У зв'язку з тим, що нормальні подружні стосунки у них з чоловіком не склалися, а протягом останніх місяців тільки погіршилися, між ними відсутнє взаєморозуміння і повага, у них різні погляди на життя, що призводило до частих сварок між ними, вони фактично припинили подружні стосунки і відновлювати їх не збираються, спільного господарства не ведуть і на примирення не згідні, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати, дитину залишити з нею, а судові витрати розділити порівну. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Вона подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Дитину просить залишити проживати з нею, судові витрати поділити порівну. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає, на примирення не згідний, просить шлюб розірвати. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2011 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з матір'ю, як стверджує остання. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні, що підтверджується позовною заявою і їх заявами до суду. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до ст.88 ЦПК України, виходячи із позовної вимоги позивачки, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки половину сплаченого нею при подачі позову до суду судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2006 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб не має права на існування і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу 05 квітня 2017 року звернувся до суду. Ухвалою від 04 травня 2017 року суд задовольнив клопотання відповідача і надав подружжю строк на примирення терміном у чотири місяці. Позивач у судовому засіданні 04 травня 2017 року позовні вимоги підтримав і пояснив: Він вахтовим методом працює у м. Києві, а дружина ніколи не цікавиться ним. Він має підстави підозрювати її у подружній зраді. Вважає, що примирення між ними не є можливим, оскільки вони і раніше припиняли подружні стосунки, відновлювали їх, але знову розуміли, що спільне життя неможливе. У судове засідання після закінчення строку на примирення позивач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 19). Відповідач у судовому засіданні 04 травня 2017 року позов не визнавала і пояснила, що у них нормальні стосунки у сім'ї, аж поки у них не втручається мама позивача. Ствердила про припинення з ініціативи позивач подружніх стосунків, але заявила, що його підозри та звинувачення у подружній зраді є безпідставними, а тому вона, враховуючи, що у сім'ї росте син, вважає можливим примирення. В судовому засіданні 04 вересня 2017 року відповідач позов визнала і пояснила, що їй відомо, що позивач у м. Києві має іншу жінку, яка готується народити від нього дитину. З моменту попереднього засідання ніякого спілкування з позивачем вона не мала, він навіть із сином спілкується лише по телефону «для годиться». Вважає, що відновлення подружніх стосунків тепер неможливе ні за яких обставин. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 21 травня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження доводиться, що вони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнала таку вимогу і ствердила про відсутність підстав для збереження шлюбу. Враховуючи, що сторони не бажають збереження шлюбу, а наданий їм строк на примирення не дав бажаного результату, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2011 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок- Федорів [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] 18.03.2013 народження. Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя у них не склалось, відповідач зловживає спиртними напоями і в нетверезому стані влаштовує скандали під час яких постійно ображає її, застосовує до неї фізичну силу. Багато разів відповідач обіцяв виправитись і заради збереження сімї вони мирились, але поведінка відповідача не мінялась, він знову пиячив та скандалив, вона жила в постійному страху за своє життя та здоровя. Вже більше вісім місяців не проживають разом та не підтримують жодних стосунків. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він втратив людську гідність, почуття поваги та любові до них, не переймається інтересами їхньої сімї, не дбає за її збереження, тому вважає, що їхня сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе і вона вирішила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позов, дала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, додатково зазначила, що проживає з відповідачем окремо та не підтримує з ним шлюбних відносин з лютого 2015 року, строк на примирення просить не давати, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив і заяву про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності не подав. Факт належного повідомлення відповідача [PERSON] про дату час та місце судового засідання у справі, яке відбулось 26 січня 2015 року, підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду з відміткою про одержання судової повістки. Відповідно до ч.1 ст.224, ч.1 ст.225 ЦПК України суд визначив причини неявки відповідача неповажними, ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Виходячи з вищенаведеного та, враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу не бажає проживати з відповідачем однією сімєю, проживають з відповідачем окремо та не підтримують шлюбних відносин з лютого 2015 року, неявка відповідача на виклик суду підтверджує його байдуже ставлення до збереження сімї, відтак суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам позивачки, сімя розпалась остаточно й поновлена бути не може, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, який, у даному випадку, складає 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2010 року і мають двох спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду. [PERSON] у судовому засіданні позовну вимогу підтримала та суду пояснила, що зареєструвала шлюб з відповідачем 21 червня 2010 року і в них народилось двоє дітей. За час спільного проживання відносини між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до того, що вона змушена була покинути чоловіка та поїхати з дітьми жити до батьків. На даний час вона протягом семи місяців проживає окремо, сама виховує і утримує дітей, не вбачає підстав для надання строку на примирення, оскільки її рішення є остаточним. Відповідач у судовому засіданні позов визнав і пояснив, що дійсно їх шлюб дійшов до моменту, коли подальше збереження його є недоцільним. Вони вже сім місяців тому припинили подружні стосунки і ніхто не має бажання їх відновлювати. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 21 червня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження доводиться, що вони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у позовній заяві та судовому засіданні обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав таку вимогу і ствердив про відсутність підстав для збереження шлюбу. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, не бажають примирення чи збереження шлюбу, уже тривалий час проживають окремо, суд не вбачає підстав для надання їм строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. У п. 2 позовної заяви і в судовому засіданні позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, отримане у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2012 року. Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від спільного проживання у сторін народився син - [PERSON], 1977 р.н., що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 1977 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки постійно виникали непорозуміння, різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, взаємні почуття почали згасати, що призвело до повного взаємного відчуження. Поступове погіршення стосунків між сторонами призвело до остаточного їх припинення. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено, оскільки незадовго після укладення шлюбу вони почали проживати окремо. Позивач вважає, що зберегти шлюб між нею та відповідачем неможливо,підтримувати сімейні відносини подальшого сенсу немає, бо вони стали чужими людьми. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із проханням подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу, проте відповідач ухиляється від спілкування з нею та не реагує на згадані вище прохання.. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим і суперечить її інтересам, та призводить до грубого порушення її немайнових прав, а саме честі та гідності як жінки.. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, проте подали заяву до суду про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивач не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Незадовго після укладення шлюбу вони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, стали чужими людьми, яких ніщо не поєднює, що свідчить про остаточний розпад сім'ї. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2013 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що вони різні за характером люди. У них різні погляди на життя. Шлюб носить формальний характер. Досягнути примирення сторони не зможуть. Між сторонами часто виникають сварки, різного роду непорозуміння. Вважає, що спільного майбутнього у них не має і відновлювати подружні стосунки не бажає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинились. Майнового спору не має. На даний час примирення не досягли. Покликаючись на наведені обставини, та обставини зазначені в позовній заяві позивач просить задовольнити її вимоги, розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав. Не заперечує, щоб шлюб між ними був розірваний. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2013 року , який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] - Волинський , реєстраційної служби [PERSON] - Волинського міського управління юстиції Волинської області , актовий запис за № 12. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] . Майнового спору між сторонами немає. Подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу, суд вважає, буде суперечити їхнім інтересам, моральним засадам суспільства. Дана обставина має істотне значення по справі. При розірванні шлюбу суд бере до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, та інші обставини їхнього життя. Згідно ст.109 ч.3 ,ч.1 ст.110 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права , а також права їхніх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Сторони досягти примирення не бажають. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Заява позивача про розірвання шлюбу відповідає волі сторін. Після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2013 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини , сина [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини . Не надає матеріальної допомоги на його утримання . На даний час в неї склались важкі сімейні та матеріальні умови. Відповідач працює. Спроможний сплачувати аліменти . А тому аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття . Батьки зобовязані матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідач в добровільному порядку їй коштів на утримання дитини не надає . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала , просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття . В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття . Заслухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення . Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обовязку передбаченого законом відповідач не виконує. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері , батька , яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом . Суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку ( доходу ) батька дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку ( доходу ) , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При стягненні з відповідача аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів та стан його здоровя, а також позивачки. В судовому засіданні встановлено , що відповідач являється працездатною особою . Працює пожежником Державної пожежно рятувальної частини у м. Володимирі-Волинському . Отримує заробітну плату. А тому суд вважає , що відповідач [PERSON]І . спроможний сплачувати аліменти позивачу на утримання неповнолітньої дитини . Аліменти на дітей суд приходить до висновку слід присудити від дня предявлення позову з 28.08.2015 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997 року, який був зареєстрований Зимнівською сільською радою Володимир-Волинського району , Волинської області, актовий запис № 3 . Від спільного подружнього життя мають двох дітей : дочку [PERSON], [INFO] , яка на даний час є повнолітня, та дочку [PERSON], [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що вони різні за характером люди. У них різні погляди на життя. Шлюб носить формальний характер. Досягнути примирення сторони не зможуть. Між сторонами часто виникають сварки, різного роду непорозуміння. Спільним подружнім життям не проживають. . Вважає, що спільного майбутнього у них не має і відновлювати подружні стосунки не бажає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинились. Майнового спору не має. Примирення не бажає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Просить задовольнити його вимоги, розірвати шлюб. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала повністю. Не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення відповідача , перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997 року, який був зареєстрований Зимнівською сільською радою , Володимир-Волинського району, Волинської області, актовий запис № 3 . Від спільного подружнього життя мають двох дітей : дочку [PERSON], [INFO] , яка на даний час є повнолітня, та дочку [PERSON], [INFO] . Майнового спору між сторонами немає. Подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу, суд вважає, буде суперечити їхнім інтересам, моральним засадам суспільства. Дана обставина має істотне значення по справі. При розірванні шлюбу суд бере до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, та інші обставини їхнього життя. Згідно ст.109 ч.3 ,ч.1 ст.110 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права , а також права їхніх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Сторони досягти примирення не бажають. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Заява позивача про розірвання шлюбу відповідає волі сторін. Після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.

Outcome: approved