Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути [PERSON] на користь ТзОВ «ОТП Фактор Україна» заборгованість за Кредитним договором № СМ - SMEA00/020ОАО/2007 від 23 травня 2007 року в сумі 95 809,89 доларів США та 4 483 421,15 грн. пені. В судове засідання представник позивача не з'явився. До початку розгляду справи представник позивача Матвійчук В.В. подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити повністю. У випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] до початку судового засідання подав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача. У поданих запереченнях проти позову представник відповідача вказав, що розмір пені визначений позивачем є непомірно високою та значно перевищує розмір кредитних зобов'язань. Покликаючись на положення ч.3 ст. 551 ЦК України, світову фінансову кризу, з урахуванням того, що відповідач офіційно не працює, наявність на його утриманні дитини, яка є інвалідом ІІ групи та потребує особливого догляду, просив розмір пені зменшити до 1 000 грн. За наведених обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.05.2007 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - Банк) та [PERSON] був укладений Кредитний договір № СМ - SMEA00/020ОАО/2007 (далі - Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит у розмірі 150 000 доларів США, на строк до 21 травня 2014 року. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 16 липня 2010 року, укладеного між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» («фактор») та ПАТ «ОТП Банк» («клієнт»), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 6453, у зв'язку з укладенням Договору купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н від 29 червня 2010 року між фактором та клієнтом, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за вказаним Кредитним договором, і до нього перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за цим же Кредитним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як вбачається зі змісту ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 1046 та 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Як зазначається у позові, відповідач, всупереч норм закону та умов Кредитного договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, належні до сплати кошти та проценти не сплачує. 11 серпня 2014 року представником ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу [PERSON] надіслана Досудова вимога № 200151021/68 про погашення заборгованості за Кредитним договором та яка отримана останнім 15 серпня 2014 року. Зазначена вимога залишена боржником без реагування. У зв'язку з порушенням відповідачем умов Кредитного договору, станом на 07 серпня 2014 року за ним утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить - по тілу кредиту 95 809,89 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 07.08.2014 року становить 1 183 719,95 грн.) та 4 483 421,15 грн. пені. Як слідує зі змісту письмових заперечень представника відповідача, останнім оспорюється позов в частині щодо стягнення пені, яка є непомірно високою. Заборгованість по тілу кредиту не спростовується. Встановлені по справі обставини, свідчать про наявність заборгованості [PERSON] перед Банком за Кредитним договором. Оскільки [PERSON] порушив зобов'язання встановлені Кредитним договором, суму отриманого кредиту у визначений строк Банку не повернув, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 95 809,89 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 07.08.2014 року становить 1 183 719,95 грн.). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України, як і ч.1 ст. 60 цього ж Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положенням ст. 212 ЦПК України встановлено принципи оцінки доказів, відповідно до якого суди на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Частиною № 2 Кредитного договору передбачено порядок повернення кредиту та сплати процентів. Вимога позивача про стягнення з відповідача пені за порушення зобов'язань за Кредитним договором ґрунтується на п.3.1.1 статті 3 ч. 2 Кредитного договору, про що йдеться у позові. Однак, як вбачається з умов Кредитного договору, стаття 3 частини № 2 не містить у своєму складі п.3.1.1. Інші умови Кредитного договору також не містять порядку нарахування пені у випадку порушення зобов'язань боржника. Наведений позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахування заборгованості по пені суд не приймає до уваги, як такий що не відповідає умовам Кредитного договору. Оскільки позивачем, всупереч ст. 60 ЦПК України, не наведено достатніх та переконливих доказів на підтвердження правильності та необхідності нарахування пені відповідно до умов Кредитного договору, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3 654 грн., що стверджується відповідно платіжним дорученням № 8320 від 30 жовтня 2014 року. На підставі викладеного ст.ст. 526, 610, 612 ЦК України,

Outcome: approved