Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1975 року, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, відповідач не рахувалась з його думками, поглядами на життя, не створювала сімейного затишку, тому між ними постійно виникали непорозуміння, сварки. Зазначив, що відповідач в 2001 році виїхала за кордон, тому проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. Переконаний, що шлюб носить лише формальний характер, їхня сім'я остаточно розпалася, а тому подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, доповнив, що відповідач виїхала за кордон і сімнадцять років проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, відзиву не подала. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 1975 року у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис № 2847 (а.с.3), в якому мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], (а.с. 6,7). Також встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову (а.с. 1).

Outcome: approved