Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року, від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, з чоловіком відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного остаточно втрачені. Відповідач не цікавиться інтересами їхньої сім`ї, в них абсолютно різні погляди на сім`ю та життя. З листопада 2019 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні відносини, їхня спільна донька вийшла заміж та проживає окремо, неповнолітній син продовжує проживати разом з позивачем. Вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу є неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 16.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, доповнила, що їхня сім`я розпалася остаточно, з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Заперечила проти наведених відповідачем обставин у відзиві на позовну заяву щодо подоружньої зради, оскільки такі не відповідають дійсності. Просить не надавати строку для примирення, оскільки вважає, що таке неможливе, їхня сім`я фактично розпалась, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, який неодноразово належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явився, при цьому подав відзив на позовну заяву, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 28.08.1999 року, однак заперечує щодо мотивів та обставин, викладених позивачем у позовній заяві. Зазначає, що відносини з дружиною погіршились у зв`язку із подружньою зрадою позивача, з листопада 2019 року проживають окремо, однак він бере участь в утриманні дітей та щомісячно надає фінансову допомогу. Вказує на неможливість подальшого збереження шлюбу, тому просить такий розірвати. У відповідності до вимог п. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони 28 серпня 1999 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконком, про що зроблено запис за № 1439. Також встановлено, що сторони з листопада 2019 року припинили сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Сторони примирення вважають неможливим та наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, категоричність позиції сторін щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На виконання вимог передбачених ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн. судового збору та 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved