Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.2007р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №02-408/07, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 5000000 (п'ять мільйонів) гривень під 16% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 28.09.2027р. У подальшому, 17.12.2012р. між первинним кредитором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого позивач набув усіх прав вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за вказаним договором про іпотечний кредит. Первісний кредитор виконав свої зобов'язання перед відповідачем, видав відповідачу кредит у сумі п'ять мільйонів гривень. Але відповідач свої зобов'язання по договору не виконав, порушив умови кредитного договору і станом на 20.02.2015 року внаслідок невиконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань сума її заборгованості перед позивачем складає: 10321055грн. 97коп., в т.ч.: за кредитом - 4623440грн.; по відсотках - 4350362,80грн.; по комісії - 157500грн.; по пені за останній рік - 1189753,17грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит від 01.10.2007р. №02-408/07, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10321055грн. 97коп. та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача Яцишин А.М. підтримав заявлені позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представники відповідачки [PERSON] та потім [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, надавши письмові заперечення, мотивуючи тим, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом, тому відповідач клопоче про застосуванні строків позовної давності і необхідності відмови в задоволенні позову з даної підстави. Також вказали, що укладений 17.12.2012р. між банком та позивачем договір відступлення прав вимоги за своїм змістом та правовою природою є договором факторингу, який укладений без дотримання відповідної процедури, визначеної законом та сторонами, оскільки про його укладення [PERSON] не була належним чином повідомлена. Тому, відповідач вважає, що позивач взагалі не має права пред'являти до [PERSON] будь-яких вимог в розумінні ч.1 ст.1082 ЦК України. Вказали, що позивачем не надано документів, які б підтверджували факт відступлення права вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» саме за договором про іпотечний кредит від 01.10.2007р. Відповідач вважає, що розрахунок заборгованості, що доданий до позовної заяви, складений позивачем неправильно і помилково та є необґрунтованим. Свій розрахунок заборгованості відповідач не подав, оскільки у відповідача недостатньо доказів для проведення розрахунків. Крім цього, у судовому засіданні відповідачем заявлено зустрічний позов до ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги від 17.12.2012р. (а.с.130-131). Згідно ухвали суду від 20.08.2015р. даний зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.167). Зустрічний позивач вважає, що договір відступлення права вимоги від 17.12.2012р. є незаконним, оскільки по своєму змісту є договором факторингу. У момент укладання даного договору допускалось набуття новим кредитором права грошової вимоги лише до боржників - суб'єктів господарювання. А на момент укладення оспорюваного договору [PERSON] не була суб'єктом господарювання, а тому відповідачами за зустрічним позовом не були дотримані вимоги п.п.2 п.1 Розпорядження Нацкомфінпослуг №231 від 03.04.2009р. «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг». Згідно ч.1 ст.203 ЦК зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. У зв'язку з цим, зустрічний позивач просив: визнати частково недійсним договір відступлення права вимоги від 17.12.2012р., укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит від 01.10.2007р. №02-408/07 до [PERSON] У судовому засіданні представник первісного позивача Яцишин А.М. заперечив щодо задоволення зустрічного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю, подавши письмові заперечення, вважаючи зустрічний позов необґрунтованим та безпідставним. Додатково зазначив, що строки позовної давності позивачем не пропущені, і були перервані 19.06.2012р. , оскільки був пред'явлений позов до одного із солідарних боржників - [PERSON]. У березні 2015 року позивач звернувся в Придніпровський районний суд м.Черкаси з даним позовом, однак позов був повернутий позивачу у зв'язку з непідсудністю справи суду. Даний договір відступлення права вимоги не є договором факторингу, оскільки відносини відступлення права вимоги та відносини факторингу регулюються різними нормами ЦК. Співвідповідач за зустрічним позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у судове засідання жодного разу не з'явився, неповідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представиник позивача та представник відповідача не заперечували щодо продовження розгляду справи без участі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. У судовому засіданні встановлено, що 01.10.2007р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №02-408/07, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у сумі 5000000 (п'ять мільйонів) гривень під 16% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 28.09.2027р. Факт укладання і підписання договору про іпотечний кредит з відповідними додатками сторонами визнається. У подальшому, 17.12.2012р. між первинним кредитором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого позивач набув усіх прав вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за вказаним договором про іпотечний кредит. Первісний кредитор виконав свої зобов'язання перед відповідачем, видав відповідачу кредит у сумі п'ять мільйонів гривень. Факт отримання кредитних коштів у сумі п'ять мільйонів гривень відповідачем [PERSON] не оспорюється. Але відповідач свої зобов'язання по договору не виконав, порушив умови кредитного договору і станом на 20.02.2015 року внаслідок невиконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань сума її заборгованості перед позивачем складає: 10321055грн. 97коп., в т.ч.: за кредитом - 4623440грн.; по відсотках - 4350362,80грн.; по комісії - 157500грн.; по пені за останній рік - 1189753,17грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредиту з додатковими письмовими поясненнями позивача, - суд вважає достатньо обґрунтованим та описаним. Сума заборгованості відповідача перед позивачем згідно розрахунку заборгованості, відповідає умовам договору про іпотечний кредит від 01.10.2007р. №02-408/07. Тому, доводи відповідача з даного приводу є необґрунтованими і недоведеними. Суд вважає, що у разі незгоди із наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача було достатньо часу та документів для надання своїх розрахунків заборгованості з метою доведеності та переконливості своєї позиції, чого відповідачем не було зроблено. За порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У судовому засіданні судом досліджені оригінали письмових доказів, що надані позивачем, та які витребовувались за клопотанням представника відповідача. Вказані письмові докази, копії яких наявні в матеріалах справи, спростовують доводи відповідача про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували факт відступлення права вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором про іпотечний кредит від 01.10.2007р. Тому, доводи відповідача з даного приводу є необґрунтованими і безпідставними. Згідно наявного в справі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012р. (а.с.37-58) вбачається, що даний договір є договором відступлення прав вимоги, а не договором факторингу у розумінні ЦК України і заміна кредитора регулюється ст.ст.512-517 ЦК України. Тому суд вважає хибними посилання представників відповідача на правовідносини факторингу та на Розпорядження Нацкомфінпослуг №231 від 03.04.2009р. «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг». Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.1 ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання в повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання своїх зобов'язань. Тому посилання представника відповідача на те, що за відсутності повідомлення відповідача про переуступку права вимоги новий кредитор не має права звертатися з вимогою до боржника, - суд вважає такими, що не відповідають нормам ЦК України та дійсним обставинам справи. При розгляді даного спору, враховуючи доводи учасників процесу та подані ними докази, суд вважає, що строки позовної давності позивачем не пропущені. Суд вважає обґрунтованими доводи первісного позивача щодо переривання строків позовної давності, що викладені у письмовому поясненні (а.с.173-176). Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення первісного позову в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд вважає необхідним відмовити повністю у зв'язку з безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. З відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складаються із 3654грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 530, 625, 1050 ЦК України,

Outcome: approved