Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» (далі ТОВ «Дата [PERSON]») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 30 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк) та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. Відповідно до договору ТОВ «Дата [PERSON]» зобовязується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується відступити ТОВ «Дата [PERSON]» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 08 грудня 2014 року за договором факторингу ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Дата [PERSON]» прийняло право вимоги за кредитним договором № 500430589 від 15 листопада 2013 року 15 листопада 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500430589 , за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 29572,66 грн. Згідно умов договору [PERSON] зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. [PERSON] в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 18.12.2015 року у нього перед позивачем виникла заборгованість за кредитом 26603,55 грн., за відсотками 4421,71 грн. та по комісії 8224,66 грн. Крім того, у звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту [PERSON] нарахована неустойка, розмір якої станом на 18.12.2015 року становить 2800,00 грн. З урахуванням того, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, то розмір неустойки становить штраф 1200,00грн. На виконання умов Договору Відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, однак вимога не виконана. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 40449,92 грн. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 33). Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500430589, за умовами якого банк надав відповідачу для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування суму грошових коштів в розмірі 29572,66 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99% річних (а.с. 5). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі та в загальних умовах кредитування (рефінансування) фізичних осіб визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобовязань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Відповідно до п. 2 умов вищевказаного кредитного договору банк надав позичальнику Кредит у сумі 29572,66 грн. для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши на підставі анкети-заяви на отримання кредиту [PERSON] грошові кошти (а.с. 9). Відповідно до п. 2.6. кредитного договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невідємною частиною. Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого, станом на 18.12.2015 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 40449,92 грн., з яких: 26603,55 грн. за кредитом, 4421,71 грн. по відсотках, 8224,66 грн. по комісії, 1200,00 грн. штраф, 0 грн. 00 коп. пеня. ТОВ «Дата [PERSON]» на підставі договору факторингу від 30 вересня 2014 року, укладеного з ПАТ «Альфа Банк» набуло право вимоги до боржників за кредитним договорами, в тому числі за кредитним договором №500430589 від 15.11.2013 року укладений між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] За змістом ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, відповідачу станом на 18 грудня 2015 року був нарахований штраф за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2800,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач просить стягнути з відповідача штраф за несвоєчасне повернення кредиту за останні 12 місяців в розмірі 1200,00 грн. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення [PERSON] від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 500430589 від 15.11.2013 року складає 40449,92 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2016 року на адресу [PERSON] направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 12). Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконує, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Дата [PERSON]» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 16912 від 05.01.2016 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 4). Питання про стягнення понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved