Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Сторони одружені з 14 серпня 2010 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 210. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сім`я фактично розпалася в через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сторони спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують. Вважаючи примирення та подальше збереження сім`ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, відповідач участі в утриманні дитини не приймає, є працездатним, фізично здоровим, інших утриманців не має. Позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 14 серпня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 210. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить ї[ інтересам, позивачка не бажає зберегти шлюб. Оскільки позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Крім того, у відповідності зі ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище, яке вона отримала при укладенні шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Виходячи з вищевикладеного та обов`язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) відповідача, тобто у пропорційній частці передбаченій ст. 183 СК України. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати за позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач залишає за собою. Питання про судові витрати щодо вимог про стягнення аліментів вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved