Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

ТОВ «Менеджмент інвестицій» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, зазначивши, що 23.01.2017 року уклало з відповідачем договір споживчого кредиту № 2019-17/СК, відповідно до якого [PERSON] було видано кредит у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, строком на 30 календарних днів з 23.01.2017 р. по 21.02.2017 р., узгодивши Умови надання споживчого кредиту. Однак, відповідач належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 12.10.2017 року в розмірі 19147 грн. 75 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором споживчого кредиту № 2019-17/СК від 23.01.2017 року у розмірі 19147 грн. 75 коп. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений (оголошення в пресі) про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до договору споживчого кредиту № 2019-17/СК від 23.01.2007 року, та Анкети-заяви позичальника-фізичної особи від 23.01.2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» надає [PERSON] кредит у розмірі 2000,00 грн., цільове використання - задоволення споживчих потреб, сукупна вартість кредиту становить 547,50 % річних, або 1,50 % в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 900,00 грн. за 30 днів, або 30 грн. за день, строк кредиту 30 календарних днів з моменту отримання, з 23.01.2017 р. по 21.02.2017 р., при цьому позичальник зобов'язався повернути кредит, включаючи сплату відсотків, згідно умов договору (а.с. 5-7, 9). Видатковий касовий ордер від 23.01.2017 року вказує, що [PERSON] отримала 2000,00 грн., згідно кредитного договору № 2019-17/СК від 23.01.2017 р. (а.с. 8). Вимога про виконання зобов'язання з погашення кредиту, відсотків по кредиту та штрафів згідно умов Договору споживчого № 2019-17/СК від 23.01.2017 р., вказує, що відповідачу було запропоновано здійснити дострокове погашення кредиту з метою досудового врегулювання спору (а. с. 10). Відправлення та отримання вищевказаної вимоги підтверджується конвертом та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 11). Протоколом № 18/08/2017-1 зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент інвестицій» від 18.08.2017 року, зазначається, що було прийнято рішення зупинити нарахування відсотків та штрафів у зв'язку з настанням 180 - денного строку простроченої заборгованості з 21.08.2017 р. по договору споживчого кредиту фізичної особи [PERSON] № 2019-17/СК від 23.01.2017 р.; сформувати страховий резерв по договору споживчого кредиту фізичної особи [PERSON] № 2019-17/СК від 23.01.2017 р. (а.с. 12). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з розподілом судових витрат згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved