Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2016 року. Позивачка, посилаючись на те, що фактичні шлюбні відносини припинені, надії на примирення немає, подальше збереження шлюбу неможливе, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення не потрібен, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки не бажають, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Що стосується заявлених вимог позивачки до відповідача в частині стягнення витрат за оформлення позовної заяви, суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Оскільки в матеріалах справи відсутні письмові докази, які вказують на те, що [PERSON] є адвокатом чи фахівцем в галузі права, вимога щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу є необґрунтованою і такою що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені витрати у виді судового збору, сплаченого нею при подачі позову, у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved