Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 24.01.2020 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання батьківства та стягнення аліментів. Предметом позовних вимог є визнання [PERSON] , 1975 року народження, батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Малинський районний відділ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши відомості в графі, яка стосується батька: з « [PERSON] » на « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору при поданні позовної заяви до суду та оплату молекулярно-генетичної експертизи. Підставою позовних вимог є те, що з липня 2002 року по жовтень 2002 року [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в [ADDRESS] в квартирі, належній позивачу на праві власності, разом з сином позивача [PERSON] , 1994 року народження. Сторони разом вели господарство, мали спільний бюджет та разом утримували квартиру. За час спільного проживання з відповідачем у [PERSON] народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Державну реєстрацію народження сина позивач проводила самостійно, а тому відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України зі слів матері. З часу фактичного припинення проживання сторін однією сім`єю відповідач не визнає свого батьківства по відношенню до [PERSON] , а тому позивач змушена звернутися до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів з нього. Позивач та представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 2.01.2020 року, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №21 від 24.02.2020 року, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені неодноразово належним чином. В матеріалах справи міститься відзив [PERSON] , в якому останній висловив свою позицію щодо позовних вимог [PERSON] , вважає їх безпідставними, а тому просив суд відмовити у задоволенні вимог заяви. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач у ході судового розгляду справи використовував прийоми, які, на думку суду, можуть трактуватися, як такі, що пов`язані зі зволіканням у розгляді спору та затягували процедуру слухання. Так, з метою з`ясування обставин, які мають значення для справи, ухвалою суду від 12.03.2020 року було призначено в цивільній справі №283/174/20 судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська,4). Не погоджуючись з постановленою ухвалою [PERSON] подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що при вирішенні питання про визначення експертної установи, уповноваженої на проведення експертизи, судом першої інстанції не було враховано позиції відповідача щодо даного питання та не отримано його згоду на проведення такого експертного дослідження саме Київським міським клінічним бюро СМЕ. Слід зазначити, що за результатами розгляду скарги [PERSON] постанова Житомирським апеляційним судом була винесена 13.07.2020 року. Тобто з моменту надходження цивільної справи №283/174/20 до Малинського районного суду та до винесення постанови судом апеляційної інстанції пройшло близько півроку. В подальшому відповідач продовжував висловлювати свої заперечення стосовно проведення експертного дослідження та погоджувався провести експертизу лише в м. Мінськ, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою відповідача від 10.08.2020 року. Після відновлення провадження у справі ухвалою Малинського районного суду від 20.11.2020 року, [PERSON] продовжував демонструвати власну неготовність брати участь у розгляді справи, зокрема, неодноразово надсилаючи на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, аргументовані карантинними обмеженнями в Україні, поганим самопочуттям, поганими погодними умовами, бажанням отримати правову допомогу. Однак, жодного разу суду не надані докази поважності неприбуття в судове засідання відповідача. Тобто такі дії відповідача суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами. Представник третьої особи органу опіки і піклування Малинської міської ради Житомирської області Суханова А.В., яка діє на підставі довіреності №16/03-51 від 11.01.2021 року, в судове засідання з`явилася, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Малинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від начальника відділу Сташенко Г.В. щодо розгляду справи без участі представника установи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Малині Житомирської області, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис в Книзі реєстрації народжень №122 від 10.05.2003 року (а.с.9). Згідно даного документу його батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України індексний номер 00025248110 від 17.01.2020 року вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а батьком - [PERSON] та відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.10). Згідно довідки КП «Добробут» Малинської міської ради №144 від 15.01.2020 року, на утриманні у [PERSON] знаходиться її син [PERSON] , 2003 року народження, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Ухвалою суду від 12.03.2020 року в цивільній справі №283/174/20 призначена судово-генетична експертиза, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи та на вирішення експерту поставлено питання: «Чи є [PERSON] , 1975 року народження біологічним батьком [PERSON] , [INFO] » (а.с.48). 10.11.2020 року на адресу суду надійшов висновок експерта №103-213-2020 від 29.10.2020 року за результатами молекулярно-генетичного дослідження, з підсумку якого встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel K at all «Biostatistische Abstammugs-begutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.154-156). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 цієї постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно висновку експерта №103-213-2020 від 29.10.2020 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину 99,9 %. При перевірці та оцінці висновку експерта суд встановив, що висновки про визначення біологічного критерію містять докладний опис отриманих матеріалів та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, є повними, зрозумілими, вичерпними та науково обґрунтованими. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування висновку про біологічне батьківство відповідачем не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність кровного походження дитини від відповідача та задоволення позову [PERSON] в даній частині. Позивач також просила внести зміни в актовий запис №122 від 10.05.2003 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області про народження дитини [PERSON] , а саме: вказати його батьком [PERSON] , громадянина України, [INFO] . Згідно ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як вбачається з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до пункту 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Отже, у зв`язку з задоволенням вимог заяви щодо встановлення батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , 2003 року народження, позовні вимоги [PERSON] в частині внесення змін до актового запису про народження дитини також підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги те, що дитина на даний час перебуває на повному утриманні позивача, відповідач визнаний батьком дитини, докази того, що у відповідача перебувають на утриманні інші діти, непрацездатні батьки, дружина, докази відсутності у відповідача доходу або щодо незадовільного стану здоров`я, в матеріалах справи відсутні, то в такому разі суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення як матері дитини, так і батька, а тому з врахуванням права неповнолітньої дитини на належний рівень життя, вважає за необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак аліменти підлягають стягненню з відповідача з 24.01.2020 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно положень ч 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений нею при поданні позовної заяви до суду. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з цим з [PERSON] підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved