Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 6» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 10 011,04 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 109,43 грн, 3% річних в розмірі 172,53 грн, посилаючись на те, що є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] означеного будинку. Ухвалою суду від 03.03.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Повідомленням суду від 03.03.2020 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 16.11.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАДА 6» та [PERSON] було укладено договір про управління будинком, надання послуг та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території за адрсою: [ADDRESS] , за умова якого відповідач взяв на себе зобов`язання вносити передбачену договором плату за послуги до 1-го числа наступного місця, що настає за розрахунковим (пункт 2.2.4.). Між ними ж 02.03.2013 р. було укладено договір № 319/06/К з надання послуг організації цілодобової служби консьєржів за зазначеною адресою, за умовами якого відповідач зобов`язався вносити щомісячний платіж за послуги. Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з наступними змінами і доповненнями, що був діючим у спірний період, споживач зобов`язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «РАДА 6» з 20.09.2004 р. по теперішній час є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок за адресою: [ADDRESS] . Тарифи на послуги утримання будинку затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 386 від 03.04.2017 р. Згідно доводів позивача відповідач має заборгованість за надані послуги, також він ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість, яка згідно з розрахунками позивача за період з 01.11.2018 р. по 31.01.2020 р. становить 10 011,04 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг. Відповідно до змісту статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Враховуючи викладене, та, зважаючи на те, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо утримання належного йому майна та ухиляється від оплати наданих йому позивачем послуг, нарахована позивачем за період з 01.11.2018 р. по 31.01.2020 р. заборгованість у сумі 10 011,04 грн підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. При цьому, відповідач в судове засідання не з`явився і жодних заперечень щодо позову суду не надав. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідача становить 10 011,04 грн, що в свою чергу свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, тому наявні підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних судом перевірена, відповідачем не заперечується і не спростовується. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів, 3% річних є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 102,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved