Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №81704 від 17.10.2016 року. Позов мотивований тим, що позивач є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 17.10.2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики №81704 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між сторонами договору, ТОВ «Веллфін» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається на 15 днів. Відповідно до п.1.4 Договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позикодавцем та позичальником. Позивачем в порядку встановленому п.1.4 договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позиви в розмірі 1 000 гривень. Але відповідач отримані грошові кошти в передбачений договором строк не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.10.2019 становить 40 653,25 грн. та складається з: 1 000,00 грн. - основний борг, 20 992,25 грн. - заборгованість по відсотками, 18 661,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, які позивач просить суд стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 15.11.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 10.12.2019 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві представник підтвердив, що дійсно [PERSON] 17.10.2016 року уклав договір позики з ТОВ «ВЕЛЛФІН», згідно якого [PERSON] як позичальник отримав в позику грошові кошти в сумі 1000 гривень строком на 15 днів, зобов`язався повернути надану позику з процентами не пізніше 01.11.2016 року в сумі 1 296 гривень, з яких 296 гривень - відсотки за користування позикою. [PERSON] сплатив ТОВ «ВЕЛЛФІН» в рахунок погашення кредиту та процентів суму в загальному розмірі 1695,75 гривень. В серпні 2019 року відповідач під час спілкування по телефону з представником позивача запропонував позивачу сплатити 5 000 гривень в рахунок погашення тіла кредиту, процентів та штрафу, після чого [PERSON] вніс в рахунок погашення кредиту 500 гривень, проте, переглянувши особистий кабінет, встановив, що на сумі заборгованості погашення майже не відобразилося. Подальше телефонне спілкування з представником позивача переконало відповідача, що на ньому «хочуть нажитися», сума боргу явно завищена, тому надалі сплачувати заборгованість відповідач не став. Представник відповідача вважає, що встановлена позивачем кількість днів простроченої позики (1093 дні) не відповідає умовам договору, сума нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами відповідачем не визнається. Представник позивача Терно О.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що між сторонами 17.10.2016 року укладено договір позики, умови якого відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивачем було нараховано 40 653,25 гривень заборгованості. Відповідач здійснював проплати за договором в загальній сумі 2195,75 гривень, але із запізненням. Здійсненні ним проплати направлялися першочергово в рахунок погашення нарахованих відсотків, тому погашення тіла позики не відбувалося. Крім того на запитання суду з приводу терміну нарахування позивачем відсотків, що перевищує 1000 днів, та неузгодженість в цій частині з п. 7.15 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», щодо нарахування процентів у випадку прострочення не більш ніж за 100 днів пояснив, що можливо договір позики, що знаходиться в матеріалах цивільної справи помилково був долучений до матеріалів цивільної справи та насправді мав місце інший договір. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позов, вважав, що нарахування процентів за користування позикою поза межами строку дії договору є неправомірним. Додатково пояснив, що відповідач не повернув позику у строк, визначений договором, у зв`язку з витратами на лікування цукрового діабету, про що ним до матеріалів справи представлено відповідні докази. В серпні 2019 року відповідач під час спілкування по телефону з представником позивача погодився сплатити 5 000 гривень в рахунок погашення тілу кредиту та процентів, однак представник позивача відмовився надати будь-які документи в підтвердження такої суми погашення позики. [PERSON] вніс в рахунок погашення кредиту 500 гривень, проте, переглянувши особистий кабінет, встановив, що на сумі заборгованості погашення майже не відобразилося, тому вирішив в подальшому жодні погашення заборгованості не здійснювати. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно абз.1 ч.1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком ( ч.1 ст. 546 ЦК України). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності (що відповідає п.4.9. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок). Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований як фінансова установа згідно Свідоцтва ІК №148, виданого 27.10.2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.13). Порядок отримання та надання позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентовано Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua (надалі - Правила) (а.с.14-26). Відповідно до п.1.6. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», ці Правила є невід`ємною частиною договору позики. Згідно п.п.4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до п.4.8 Правил, підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Згідно п.4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідно до п.4.10 Правил, відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. Згідно п. 6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті (п.6.4. Правил). Згідно п.п.6.10-6.12 Правил, Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. 17.10.2016 року відповідач, у встановленому п.п. 4.1,4.2. Правил порядку, оформив Заявку для отримання позики в розмірі 1000 гривень шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки Відповідача з офіційного веб-сайту Позивача (а.с. 27-33). Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо Позичальника, а також фото останнього. На підставі заповненої Відповідачем заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та Відповідачем було укладено Договір позики №81704 в електронній формі (а.с.34-42). Згідно п.1.1. Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п.1.2. Договору позики, строк дії договору 15 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 15 днів, на споживчі цілі (п.п.1.3., 1.7. Договору позики). Пунктом п.1.4. закріплено, що дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем. Відповідно до п.1.5. Договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.2 цього Договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Пунктом 1.6. Договору позики закріплено, що у разі повернення суми позики та сплати процентів за користування позикою протягом 3-х днів після закінчення строку, визначеного п.1.2. Договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов п.1.5. цього Договору. Сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики. Відповідно до п.3.4. Договору позики, при отриманні позикодавцем коштів для виконання зобов`язань позичальника, позикодавець направляє такі кошти на погашення заборгованості в такій черговості: у першу чергу - нараховані проценти за користування позикою у відповідності до Графіку розрахунків; у другу чергу - повернення суми позики надану позичальнику у відповідності до Графіку розрахунків. У разі прострочення сплати заборгованості за договором позики, повернення позики позикодавцю та сплата процентів, штрафних санкцій, тощо здійснюється у такій черговості: у першу чергу - позичальник сплачує штрафні санкції; у другу чергу - нараховані проценти за користування позикою у відповідності до Графіку розрахунків; у третю чергу - суму позики, надану позичальнику у відповідності до Графіку розрахунків (п.3.5. Договору позики). Згідно п.3.3. Договору позики, заборгованість за договором позики, що включає в себе суму позики, нараховані проценти, штрафні санкції підлягає сплаті шляхом одноразового безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк встановлений договором позики. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків - пункт 3.1. договору. Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики №81704, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 01.11.2016 року в сумі 1296 грн., з яких 296,00 грн. - сплата процентів за користування позикою за період 17.10.2016 року по 01.11.2016 року; платіж в розмірі 1000 гривень відповідно є тілом кредиту. (а.с.41). З матеріалів справи, а саме з наданої позивачем довідки щодо заборгованості, вбачається, що станом на 30.10.2019 року нарахована позивачем загальна сума заборгованості [PERSON] становить 40 653,25 грн., з яких: 1 000 грн. - сума позики, 20 992, 25 грн. - заборгованість за відсотками, 18 661,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.43). Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Як зазначалось вище та врегульовано ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Приписи абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (п. 53 Постанови Великої Палати ВС справа 444/9519/12). Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. (п. 54 наведеної вище Постанови). Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Дослідивши під час розгляду справи правовідносини що виникли між позивачем та відповідачем, та врахувавши наведені правові позиції найвищої судової інстанції суд дійшов висновку, що після закінчення строку дії договору (тобто після 01.11.2016 року) у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Розрахунок заборгованості позивача свідчить про те, що визначена до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 40 653,25 грн. включає період з 02.11.2016 року по 30.10.2019 року, який виходить за межі визначеного договором строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та прострочених процентах за користування позикою за період з 02.11.2016 року по 30.10.2019 року є безпідставною. Отже, на думку суду, доведеним та обґрунтованим є розрахунок суми заборгованості, яку повинен був сплатити відповідач позивачу за договором позики №81704 від 17.10.2016 року, а саме сума позики в розмірі 1 000 гривень та проценти, нараховані за період з 17.10.2016 року по 01.11.2016 року в сумі 296 гривень. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що в строк, встановлений договором позики (до 01.11.2016 року), свої зобов`язання перед позивачем з повернення суми позики в розмірі 1 000 гривень та відсотків в сумі 296 гривень, він належним чином не виконав, чим допустив порушення умов договору позики та ст. 530 ЦК України, що є підставою для відповідальності за порушення грошового зобов`язання, яка встановлена ст. 625 ЦК України у виді сплати суми боргу з урахування індексу інфляції за весь строк прострочення та 3% річних від простроченої суми. Разом з тим позивач не вносив на розгляд суду такі вимоги до позивача, а тому такі вимоги судом не розглядаються. Окрім наведеного, як вбачається з наданих представником відповідача матеріалів, а саме з роздруківки скринів з сайту creditup.com.ua форми кредиту №81704 та історії його погашення, відповідачем здійснено погашення кредиту на загальну суму 2 195,75 гривень: -04.01.2017 року в сумі 30,00 гривень; -04.01.2017 року в сумі 30,00 гривень; -04.01.2017 року в сумі 833,75 гривень; -04.01.2017 року в сумі 412,00 гривень; -08.01.2017 року в сумі 30,00 гривень; -10.01.2017 року в сумі 30,00 гривень; -28.02.2017 року в сумі 300,00 гривень; -20.09.2019 року в сумі 500,00 гривень. Обставина здійснення відповідачем погашень кредиту у вказаному розмірі визнана представником позивача в судовому засіданні (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи встановлену судом суму, що підлягала до сплати відповідачем за договором №81704 від 17.10.2016 року, та суму, яку внесено відповідачем станом на дату подання цього позову до суду в розмірі 2 195,75 гривень, суд прийшов до висновку, що відповідачем заборгованість за тілом кредиту та відсотками, що передбачені договором та нараховані в межах строку кредитування, сплачена позивачу в повному обсязі, тому позов в межах заявлених вимог до задоволення не підлягає. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed