Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом та просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №2002698988 від 18.02.2013 в сумі 21035 гривень 48 коп., посилаючись на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 18.02.2013 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2002698988 терміном до 18 серпня 2013 року. Відповідно до умов даного договору ПАТ «ОТП Банк» має право відступити повністю або частково свої права вимоги за Кредитним договором третій особі, таким чином, згідно з договором факторингу №22/12/14/3 від 22.12.2014, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перший передав останньому право вимоги до відповідача, що випливають із умов кредитного договору. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в сумі 1378 грн., сплачені позивачем при подачі заяви до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просить слухати справу без його участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник заперечили проти задоволення позову та вказали, що [PERSON] не отримувала кредитної картки та відповідно коштів, які просить стягнути з неї представник позивача. Крім того, просять застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Судом встановлено наступне. 18.02.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2002698988 в сумі 623 грн. 18 коп. з розміром процентної ставки 0,01% річних строком на 6 місяців на придбання товарів та послуг. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язалася повністю повернути Банку суму отриманого кредиту в строк до 18 серпня 2013 року, щомісячно погашаючи суму отриманого кредиту у вигляді мінімального платежу та розмір щомісячних процентів і комісію, зазначених у Графіку платежів. Також, відповідно до розділу 2 зазначеного договору відповідач, після належного виконання умов договору, отримує кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою 2,49 % на місяць по операціях розрахунків карткою за товар та послуги в мережі Інтернет та 3,49% на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків за день. [PERSON] погасила заборгованість у строки, визначені кредитним договором та відповідно до графіку платежів, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.52, 53) та не заперечується позивачем. При цьому [PERSON] зазначає, що не отримувала кредитної картки. Відповідно п.п.2.2.1 кредитного договору картка, реквізити карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, а також інша інформація, надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства, надсилається держателю поштою за адресою, зазначеною в цьому договорі; після отримання держателем картки та за умови її активування за допомогою телефону за номером, що зазначений в ній, банк має право надіслати ПІН-код на поштову адресу держателя зазначену в цьому договорі. У своїх письмових поясненнях від 23.03.2017 представник позивача зазначає, що після належного виконання відповідачем умов кредитного договору, на його адресу банк направив кредитну картку з повідомленням, у якому визначено порядок її активації та після її активації відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. Однак доказів отримання відповідачем кредитної картки та інших зазначених у договорі документів позивач суду не надав, також відсутні пояснення тієї обставини, що із зазначеного у п.2.4 договору, розміру кредитного ліміту 1000 грн. одразу ж відповідачу збільшено кредитний ліміт до 15000 грн. Крім того, як вбачається із копії квитанції останній платіж на погашення кредиту [PERSON] здійснила 16.08.2013, а кредитна лінія у розмірі 15000 грн., відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку встановлена 05.08.2013, тобто ще до настання умов, визначених у п.2 кредитного договору. Також, розрахунок заборгованості, доданий до позову, не дає підстав визначити фактичний момент надання та суму кредиту, а також нараховані відсотки помісячно відповідно до порядку зазначеному у договорі, строк дії картки (зазначені у договорі «Правила» та «Тарифи Банку» до позову не додані). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п.3.6 вказаного Договору про надання споживчого кредиту №2002698988 ПАТ «ОТП Банк» має право відступити повністю або частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі. Згідно з умовами Договору факторингу №22/12/14/3 від 22.12.2014, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перший передав останньому право вимоги до [PERSON], що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до ч.ч 1.3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані вимоги кореспондуються і в ст. 60 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів встановлено ст.ст. 58, 59 цього Кодексу. Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано належних й допустимих доказів того, що відповідач отримав кредитну картку та зазначені в позові кредитні грошові кошти. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 512, 514, 526, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed