Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міська рекламно-інформаційна система» (далі ТОВ «МРІС») в січні 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої розголошенням комерційної таємниці та конфіденційної інформації, вказавши, що 31.12.2014 року між ТОВ «МРІС» та [PERSON] укладено трудовий договір, відповідно до якого відповідача з 02.01.2015 року було прийнято на роботу у ТОВ «МРІС» на посаду помічника керівника у м. Черкаси, про що видано Наказ №2-К від 02.01.2015 року. 30.09.2016 року за ініціативи відповідача було припинено трудовий договір на підставі ст. 38 КЗпП України. Після звільнення відповідача з роботи, позивачу стало відомо, що всупереч взятих на себе зобовязань, [PERSON] розголошує відомості, що становлять конфіденційну інформацію та які підпадають під комерційну таємницю, чим заподіє шкоди позивачу. Так, зокрема, відповідачка використовує конфіденційну інформацію та комерційну таємницю з метою отримання прибутку в процесі здійснення керівництва новоствореним підприємством, керівником якого вона є. До складу відомостей, які розголошуються відповідачем та використовуються в процесі здійснення господарської діяльності з метою отримання прибутку належить інформація стосовно технології виробництва та впровадження у господарській діяльності новітніх розробок, зокрема інформаційного стенда-урни з кошиками для сміття, який відрізняється тим, що поєднує в собі контейнер для збирання сміття та стенди оголошень. В той же час, відомості про технологічні, інформаційні та інші властивості вказаної конструкції, а також здатність її експлуатації шляхом дотримання певних технічних умов є конфіденційною інформацією та комерційною таємницею, яка стала доступна та відома відповідачу у процесі виконання трудових обовязків у ТОВ «МРІС». Відповідно до п. 3.2 Трудового договору від 31.12.2014 року відповідачка при виконанні своїх посадових обовязків зобовязана була виконувати свої трудові обовязки відповідно до даного договору, посадових інструкцій, а також чинного законодавства України, додержуватись правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни. Відповідно до Положення «Про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська Рекламно-Інформаційна Система», яке затверджене та введене в дію наказом директора ТОВ «МРІС» від 01.01.2014 року №07-К, визначено склад і обсяг відомостей, що являють собою комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ «МРІС» і порядок її захисту. Пунктом 4.2. даного положення, визначено, що працівники підприємства зобовязані забезпечувати належні умови зберігання отриманих законним шляхом документів або інших матеріальних носіїв комерційної таємниці та конфіденційної інформації. Пунктом 4.5 Положення встановлено, що працівники підприємства зобовязані не використовувати інформацію, яка складає комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в особистих інтересах або в інтересах третіх осіб під час доступу до комерційної таємниці та протягом двох років з моменту припинення доступу до неї. Згідно із п. 5.1 Положення розголошення комерційної таємниці та конфіденційної інформації підприємства протягом всього часу роботи на підприємстві та двох років з дня звільнення передача її третім особам, втрата її носіїв, публікація її без згоди підприємства, а також використання її для зайняття будь-якою діяльністю, яка у якості конкретної дії призвела або може призвести до шкоди підприємству, тягне за собою накладення дисциплінарного стягнення, а у випадках встановлених законом, кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність. Таким чином, [PERSON], як колишній найманий працівник підприємства, на думку позивача, грубо порушила взяті на себе зобовязання згідно із трудовим договором, а також Положенням «Про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію» ТОВ «МРІС» та порушила права і законні інтереси позивача шляхом розголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, внаслідок чого ТОВ «МРІС» завдана шкода, яку позивач оцінив у 100 000 гривень і просив суд стягнути із [PERSON] на свою користь. В судовому засіданні представники позивача підтвердили обставини викладені у позові та наполягали на його задоволенні. Додатково пояснили, що [PERSON] після звільнення з ТОВ «МРІС» влаштувалася на роботу у ТОВ «Чистий Край», яке використовує у своїй господарській діяльності розробку ТОВ «МРІС», а саме інформаційний стенд-урну з кошиками для сміття, який відрізняється тим, що поєднує в собі контейнер для збирання сміття та стенди оголошень. Вважали, що саме [PERSON] розголосила комерційну таємницю і конфіденційну інформацію, яка стала їй відома під час роботи у ТОВ «МРІС», що і завдало шкоди позивачу на суму 100\~000 гривень. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги не визнав повністю. Вважав, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги, а саме не доведено ні факт підписання [PERSON] трудового договору від 31.12.2014 наданого суду, ні факт ознайомлення [PERSON] із Положенням про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ «МРІС», ні факт розголошення відповідачем будь-якої комерційної таємниці та конфіденційної інформації, ні факт завдання шкоди [PERSON] ТОВ «МРІС». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні за її участі позовні вимоги не визнала повністю. Не заперечувала, що працювала у ТОВ «МРІС» на посаді помічника керівника у м. Черкаси, однак наданий позивачем суду трудовий договір від 31.12.2014 не підписувала. В іншій частині підтримала позицію свого представника. Провадження у справі відкрито ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2017. Ухвалою суду від 15.05.2017 року за клопотанням представника відповідача у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 29.05.2017 року провадження в справі зупинено до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 07.12.2017 року провадження у справі поновлено у звязку із надходження до суду висновку експерта № 624/1453/17-23 від 28.11.2017 року. Після набрання чинності 15.12.2017 новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження. 15.01.2018 року представником позивача заявлено клопотання про призначення судом додаткової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 15.01.2018 року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення додаткової експертизи відмовлено, у звязку із відсутністю підстав передбачених ст. 113 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши письмові докази та висновок експерта встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Оскільки позивачем у розглядуваній справі заявлено позовні вимоги про відшкодування шкоди, то відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору між ТОВ «МРІС» та [PERSON] підлягають: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння шкоди відповідачем позивачеві, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вона заподіяна, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Відповідно до Наказу № 2-к від 02.01.2015 року, - [PERSON] була прийнята на роботу в ТОВ «МРІС» на посаду помічника керівника в місті Черкаси (а.с.9). Наказом №20-к від 30.09.2016 року (а.с. 10) [PERSON] звільнена з роботи у ТОВ «МРІС» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Факт перебування [PERSON] у трудових відносинах із ТОВ «МРІС» у період із 02.01.2015 по 30.09.2016 сторонами не оспорювався. Разом із тим вказаний факт сам по собі не є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «МРІС» шкоди в сумі 100\~000 гривень. Суду позивачем надано Трудовий договір від 31.12.2014, який за твердженням представників позивача було укладено між ТОВ «МРІС» та [PERSON] (а.с. 11-16). Відповідач [PERSON] заперечувала факт підписання вказаного трудового договору. Вказані заперечення відповідача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Так, згідно Висновку експерта №624/1453/17-23 від 28.11.2017 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис в графі «Працівник ____ /[PERSON]/» Трудового договору від 31 грудня 2014 року між ТОВ «МРІС» та [PERSON] виконаний не [PERSON] [INFO] (а.с. 127-131). Суд вважає вказаний висновок експерта №624/1453/17-23 від 28.11.2017 належним та допустимим доказом, оскільки він проведений на підставі ухвали суду уповноваженою особою-експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384-385 КК України, містить вичерпну відповідь на питання поставлене судом, є вмотивованим та науково-обґрунтованим. За таких обставин суд відхиляє як доказ наданий ТОВ «МРІС» Трудовий договір від 31 грудня 2014 року, оскільки він не підписаний [PERSON]. Відповідно до частин 1 та 2 статті 505 ЦК України, - комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв'язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці. Позивачем суду надане Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська рекламно-інформаційна система» (далі Положення), затверджене Наказом №07-К від 01.01.2014 директора ТОВ «МРІС» (а.с. 17-23). Згідно п. 2 Наказу №07-К від 01.01.2014 директора ТОВ «МРІС», - Положення вводиться в дію «шляхом ознайомлення із найманими працівниками». Відповідно до п. 2.5. Положення, - склад та об'єм відомостей, що містять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Підприємства (ТОВ «МРІС»), визначається Переліком, затвердженим наказом директора підприємства. Перелік відомостей, що є комерційною таємницею та конфіденційною інформацією Підприємства, а також доповнення та зміни до нього доводяться до відома всіх працівників Підприємства під особистий підпис (п. 2.8. Положення). В той же час суду позивачем не надано ні Переліку відомостей, що містять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ «МРІС» передбаченого п. 2.5. Положення, ні доказів ознайомлення [PERSON] під розписку із вказаним Переліком та взагалі самим Положенням. Щодо посилань позивача на Закон України «Про захист від недобросовісної конкуренції», то за змістом статті 2 вказаного Закону він застосовується до відносин, у яких беруть участь суб'єкти господарювання у зв'язку з недобросовісною конкуренцією. Інші докази надані позивачем, зокрема лист №4388-01-9 Виконавчого комітету Черкаської міської ради та інформація з мережі Інтернет, щодо господарської діяльності ТОВ «Чистий Край» по розміщенню у м. Черкаси так званих «клінбоксів» (а.с. 85-93) суд не вважає достатніми для задоволення позовних вимоги про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «МРІС» 100\~000 гривень, оскільки розміщення вказаних «клінбоксів» здійснюється не особисто [PERSON], а юридичною особою (ТОВ «Чистий Край»), що несе самостійну відповідальність як за свою діяльність так і за дії своїх працівників при виконанні ними трудових обовязків. При цьому спір між ТОВ «МРІС» і ТОВ «Чистий Край» не є предметом вирішення у розглядуваній справі. Подання заявки ТОВ «МРІС» для отримання патенту на корисну модель «Інформаційний стенд-урна з кошиками для сміття» відбулося 16.11.2016, тобто вже після звільнення [PERSON] з роботи у ТОВ «МРІС» (а.с. 99-100). За таких обставин, з урахуванням того, що позовні вимоги ТОВ «МРІС» до [PERSON] про відшкодування шкоди не доведені належними, достовірними та достатніми доказами, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed