Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, в якому вказано наступне. 02.11.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СM-SME200/149/2006. Згідно з кредитним договором та на підставі заявки відповідача від 03.11.2006 року, банк надав відповідачу кредит у сумі 450 000,00 грн. 01.04.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Закритим акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» було укладено договір про часткове відступлення права вимоги за Кредитним договором в розмірі 528 750,00 грн.. Згідно ч.2 вказаного Договору, вимоги первісного кредитора (АТ «ОТП Банк») до боржника в частині виконання боргових зобовязань, яке не відступлене за цим договором, зберігається за первісним кредитором. 18.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальнстю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповідно до кредитного договору № СM-SME200/149/2006, відповідач зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені у Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором. Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем щомісяця, у розмірі та в строки, що визначені Графіком платежів. Проте Відповідач [PERSON] відсотки не сплачує. Станом на 08.11.2016р. заборгованість відповідача за Кредитним договором по нарахованим та несплаченим відсоткам складає 17 920,09 грн.. Крім того, за порушення зобовязань, відповідач повинен сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, яка складає 65 587,53 грн. Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON], а також покласти на останню оплату судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1600 грн. В судове засідання сторони не зявились. Позивач просить розглядати справу у відсутності представника ОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідач в удове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що вважає що заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має, так як ЗАТ «УАСК Аска» відшкодувала на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості у розмірі 528750,00 грн. та рішенням Камянсько-Дніпровським районним судом Запорізької області визнано право власності на предмет іпотеки за ЗАТ «УАСК Аска». Вимог від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо наявної заборгованості вона не отримувала. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, та не спростовано сторонами, що 02.11.2006 року між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (відповідачем по справі) було укладено Кредитний договір №СМ-SME200/149/2006 (надалі Кредитний догорів), згідно з яким, та на підставі заявки відповідача від 03.11.2006 року, банк надав відповідачу кредит у сумі 450 000,00 грн. (а.с.7-10). 01.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ЗАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» було укладено договір про часткове відступлення права вимоги за Кредитним договором в розмірі 528750,00 грн. (а.с.15) та згідно ч.2 вказаного Договору, вимоги первісного кредитора (АТ «ОТП Банк») до боржника в частині виконання боргових зобов'язань, яке не відступлене за цим договором, зберігається за первісним кредитором. 25.10.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] було видано 25.10.2007 р. виконавчий напис №4004 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке підлягає витребуванню, а саме: будівлю контори літера «А», загальною площею 496,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Іванівка, вул. Леніна, будинок №69, яка належить [PERSON], за яким відкрите виконавче провадження з підстав визначених п.1 ч.1 ст.37, ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» було припинено (а.с.92-93). 19.01.2011 року по справі №2-66/2011 за позовною заявою ЗАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до [PERSON] про визнання права власності на предмет іпотеки, К-Дніпровським районним судом Запорізької області 24.02.2012 року було ухвалено рішення, яким позов було задоволено та в рахунок погашення заборгованості в сумі 528750,00 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю контори літера «А», загальною площею 496,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с.Іванівка, вул.Леніна, будинок №69, яка належить на праві власності [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною 422158 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 528750,00 грн. (а.с.87), яке, як встановлено, набрало законної сили. Відповідно до частини 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. 18.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальнстю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.16-22, 23) В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачем не виконано Графік платежів, порушено порядок та строк сплати відсотків, при цьому не зазначено за який саме період, при цьому у доданому до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 08.11.2016 року (а.с.5), також не зрозуміло з чого складається заборгованість про яку заявляє позивач, оскільки крім загальних сум по нарахованим відсоткам за користування кредитом 17920,00 UAH, суми пені за прострочення зобовязань 65587,53 UAH та загальної суми простроченої заборгованості, яка складається з зазначеного вище інші дані відсутні. При цьому, в першому рядку «залишок заборгованості» зазначено 0,00 UAH А отже є незрозумілим, яким чином та чим керувався позивач при проведенні нарахування відсотків та пені відповідачу, яке зобовязання перед позивачем не було виконано відповідачем, що спричинило нарахування пені та відсотків. Крім того, для зясування у тому числі, зазначеної обставини, судом було направлено запит на адресу позивача про надання кредитної справи за Кредитний договір №СМ-SME200/149/2006 від 02.11.2006 року (а.с.130), який стороною позивача було проігноровано, а отже суд був позбавлений можливості зясування правомірності та обґрунтованості нарахування відповідачу позивачем, заявленої в позовній заяві, суми заборгованості. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. При цьому, суд також зауважує, що стороною позивача не надано до матеріалів справи підтвердження отримання відповідачем по справі повідомлення про зміну кредитора у зобовязанні, а отже відповідно до ст.516, 517 ЦК України, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, оскільки боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Постановою Верховного Суду України № 6-979цс15 від 23.09.2015 року визначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Також, як зазначалось вище, в рахунок заборгованості за Кредитним договором №СМ-SME200/149/2006 від 02.11.2006 року, було проведено звернення стягнення на предмет іпотеки майно, що належить на праві власності [PERSON] рішення суду, що набрало законної сили (ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. А отже, у зв'язку із порушенням умов кредитного договору відповідачем, кредитна установа скористалася своїм правом дострокового стягнення заборгованості шляхом як позасудового - через вчинення виконавчого напису нотаріуса №4004 від 25.10.2007 року так і у судовому порядку рішення К-Дніпровського районного суду від 19.01.2011 року, що набрало законної сили. Доказів, що іпотеку було припинено за рішенням суду (ч.3 ст.49 Закону України «Про іпотеку») матеріалах справи відсутні. Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16 - пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Згідно з положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, Кредитний договір припиняє свою дію, а позивач, відповідно, втрачає можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Згідно приписів ч.2 та ч.3 ст.83 ЦПК України, позивач та відповідач повинен подати суду докази. Отже, надання доказів є не правом, а обовязком сторін по справі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є основною засадою судочинства. З аналізу наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів та нормативно-правового обґрунтування, суд робить висновок про те, що стороною позивача не доведено суду посилань на те, що у відповідача перед позивачем - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» взагалі наявні будь-які обовязки визначені Кредитним договором №СМ-SME200/149/2006 від 02.11.2006 року, оскільки відсутні докази наявності направлення позивачем відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення заборгованості та його отримання відповідачем, а отже права предявлення вимоги до відповідача саме стороною позивача, доказів підстав нарахування розміру заборгованості зазначеної у позовній заяві, відповідно до строків та у порядку визначеного законодавством України, а отже, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed