Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

ТОВ «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка» звернулось з позовом до СТОВ аграрна фірма «Нефедівське», [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування вимог вказує, що 12 листопада 2014 року між ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» та СТОВ «Нефедівське» укладено договір про надання безпроцентної позики. За змістом договору СТОВ «Нефедівське» отримало у власність від позивача грошові кошти в розмірі 250\~000 грн й зобов»ячався повернути їх до 26 грудня 2014 року. Факт одержання позичальником коштів підтверджується платіжним дорученням № 6689 від 13.11.2014 року. [PERSON], будучи керівником СТОВ «Нефедівське» поручився перед позикодавцем за належне виконання своїх зхобов»язань за договором позики СТОВ «Нефедівське». Однак у встановлений договором строк позичальник не повернув коштів, тому просить стягнути солідарно з СТОВ «Нефедівське» та [PERSON] на користь ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» за договором про надання безпроцентної позики від 12.11.2014 року та за договором особистої поруки від 12.11.2014 року суму заборгованості в розмірі 250\~000 грн, 51\~794,52 грн пені, 110\~875 грн інфляційних нарахувань, 32\~027,40 28% річних, 125\~000 грн штрафу. В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, заперечили проти його задоволення, мотивують тим, що 12.09.2013 року між ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» та «Нефедівське» було укладено договір купівлі-продажу трактора. 30 жовтня 2014 року між зазначеними юридичними особами було укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу № 412-СГТ від 12.09.2013 року. Відповідно до п.3, 4 додаткової угоди сторони підтвердили, що на момент укладення цієї угоди між ними немає неврегульованих спорів з при воду виконання основного договору, а також будь-яких невиконаних зобов»язань. У зв»язку з укладенням додаткової угоди кожна із сторін засвідчила факт відсутності претензій до іншої сторони основного договору. 31.жовтня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу № 461 СГТ цього ж трактора між ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» і ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ» і сплату за трактор згідно цього договору та в сумі визначеній договором здійснило ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ», що підтверджується видатковою накладною № 24001 від 19.11.2014 року, актом № 461-СГТ прийому-передачі товарі від 19.11.2014 року. Грошові кошти в сумі 250\~000 грн були перераховані на банківський рахунок позивача в той же день 13 листопада 2014 року платіжним дорученням № 326 від 13 листопада 2014 року, однак при оформленні платіжного доручення бухгалтером було допущено помилку, зазначено, що повернення коштів здійснюється на підставі договору № 412 СГТ. Бдуь-яких претензій щодо невиконаних зобов»язань по договору № 412-СГТ позивач не виставляв. Оскільки позивач отримав їх кошти, просить в задоволенні позову відмовити. . Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що 12 листопада 2014 року між ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» та СТОВ аграрна фірма «Нефедівське» був укладений договір безпроцентної позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти на безпроцентній основі, а останній зобов»язався повернути позику в сумі 250\~000 грн (п.2.1 договору) в порядку та на умовах, визначених цим договором. 12 листопада 2014 року між ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» та [PERSON] був укладений договір особистої поруки за умовами якого поручитель поручився перед позикодавцем за виконання СТОВ аграрна фірма «Нефедівське» усіх зобов»язань за договором про надання безпроцентної позики від 12.11.2014 року, який укладений між ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» та СТОВ аграрна фірма «Нефедівське». Факт одержання позичальником від позикодавця позики підтверджується платіжним дорученням № 6689 від 13.11.2014 року на суму 250\~000 грн. Сторони погодили, що позичальник зобов»язаний повернути позику позикодавцю до 26 грудня 2014 року ( п.2.2 договору). Позичальник має право достроково повернути позику повністю або частково. У цьому випадку повернення здійснюється шляхом внесення позичальником відповідних сум грошових коштів на рахунок позикодавця (п.3.4 договору). Згідно платіжного доручення № 326 від 13.11.2014 року кошти в сумі 250\~000 грн СТОВ «Нефедівське» перерахувало на рахунок ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка». ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» отримало кошти в сумі 250\~000 грн. Даний факт не заперечує позивач, та підтверджується випискою по рахунку № 26000197245 за 13.11.2014 року, що узгоджується з поясненнями відповідача. Позивач заперечує отримання коштів по договору позики, оскільки між сторонами існували договірні зобов»язання за договором купівлі-продажу № 412-СГТ, і в платіжнім дорученні № 326 від 13.11.2014 року призначення платежу зазначено повернення коштів згідно договору № 412 від 12.09.2014 року. Суд вважає, що перерахування коштів в сумі 250\~000 грн на банківський рахунок позивача свідчить про повернення саме позики виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 12.09.2013 року між ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» та СТОВ «Нефедівське» був укладений договір купівлі-продажу трактора. 30 жовтня 2014 року сторони підписали додаткову угоду, якою визнали, що сторони не мають неврегульованих спорів з приводу виконання договору купівлі-продажу від 12.09.2013 року № 412-СГТ , невиконаних зобов»язань, претензій до іншої сторони ( п.3, 4 додаткового угоди до договору купівлі-продажу № 412-СГТ від 12.09.2013 року). 31 жовтня 2014 року договір купівлі-продажу цього ж трактора був укладений між ТОВ «ПМТЗ»Агропромтехніка» та ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ». Відповідач заперечив наявність між ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» та СТОВ «Нефедівське» інших договорів або зобов»язань. Позивач будь-яких вимог щодо сплати коштів за договором № 412 від 12.09.2014 року відповідачу після укладення додаткової угоди не надсилав. Допущена відповідачем в платіжному дорученні № 326 від 13.11.2014 року помилка щодо призначення платежу не є підтвердженням неналежного виконання відповідачем своїх зобов»язань по договору позики, оскільки Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні на території України в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, регулює розрахунково-касове обслуговування клієнтів банку і не стосується договірних відносин між ними. Відповідно ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд критично оцінює твердження представника позивача, щодо зарахування коштів в сумі 250 00 грн на виконання зобов»язань по договору № 412 СГП від 12.09.2013 року, та враховуючи, що позивач одержав від СТОВ «Нефедівське» кошти в сумі 250\~000 грн, суд вважає, що ТОВ «ПМЗТ»Агропромтехніка» в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.. 635, 657, 570, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: dismissed