Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 02. 12. 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №237/2969ВСL2 на суму 10912 грн., строком до 02. 12. 2013 року. В подальшому первинним кредитором ПАТ «Платинум Банк» було відступлено право вимоги за вищезазначеним кредитним договором ТОВ «Кредекс фінанс», таким чином позивач став новим кредитором у зобовязаннях з відповідачем. Позивач зазначав, що відповідач не належним чином виконує свої зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим станом на 30. 06. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 13304,5 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Позивач ТОВ «Кредекс фінанс» в судове засідання свого представника не направили, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась надавши до суду заяву про застосування строку позовної давності в звязку з чим просила суд відмовити в задоволенні позову повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02. 12. 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №237/2969ВСL2 на суму 10912 грн., строком до 02. 12. 2013 року. Вбачається, що в подальшому первинним кредитором ПАТ «Платинум Банк» було відступлено право вимоги за вищезазначеним кредитним договором ТОВ «Кредекс фінанс», таким чином позивач став новим кредитором у зобовязаннях з відповідачем. Відповідач не належним чином виконує свої зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим станом на 30. 06. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 13304,5 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача подала до суду заяву про застосування строку позовної давності в звязку з чим просила суд відмовити в задоволенні позову, на що слід зазначити наступне. Відповідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ТОВ « Кредекс фінанс» звернувся до суду 30 червня 2015 року, тобто з порушенням строку позовної давності, оскільки в позовній заяві чітко зазначено, що останній платіж відповідачем був здійснений 01 травня 2012 року, а відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня - після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок ( тобто з 01.05.2012 року до 01.05.2015 року). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моменту виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (тобто з 01.05.2012 року). Нормами статей 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно статі 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до частини 3 статі 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно частини 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в звязку із спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed