Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що до органу опіки та піклування надійшло клопотання служби у справах дітей ОМР про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Клопотання вмотивоване тим, що до служи у справах дітей надійшло повідомлення від адміністрації Одеської загальноосвітньої школи № 22 1-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, що малолітній [PERSON] , перебуває у складних життєвих обставинах, а саме: дитина неохайна, голодна, брудна та часто скаржиться на болі в животі. Позивач зазначає, що спеціалістами територіального відділу Служби у справа дітей було здійснено виїзд за місцем проживання малолітньої особи та виявлено неналежні умови для проживання дитини, про що складено акт. Також, представник зазначає, що того ж дня дитина була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня № 3» з метою вжиття необхідних заходів забезпечення безпеки дитини, та в подальшому на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації ОМР від 26.05.2021 року № 319р, [PERSON] , [INFO] було влаштовано до дитячого державного закладу. На підставі викладеного позивач просить відібрати у [PERSON] малолітнього [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини зі всіх видів її заробітку. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву, представнику третьої особи пояснення в порядку передбаченому ст. 181 ЦПК України. В підготовче засідання представник позивача не з`явився, однак, на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] , про можливість розгляду справи у відсутність представника позивача, в якій представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, просила приєднати до матеріалів справи нотаріальну засвідчені заяву відповідача [PERSON] щодо відсутності заперечень з приводу позбавлення її батьківських прав (а.с.25-26). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання також не з`явилась, однак, звернувся до суду із заявою про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимог визнає в повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.28). Представник третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.24), про причини не явки суд не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно ч.\~3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані письмові докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , актовий запис про народження № 8427, його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про народження видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 14.04.2016 року (а.с.5). Предметом розгляду позовних вимог є відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі: ј частини зі всіх видів заробітку, тобто доказуванні підлягають фактори якнайкращих інтересів дитини, факти незадовільності виховання дитини тощо. Судом досліджено Акт обстеження умов проживання від 25.05.2021 року, згідно якого головними спеціалістами ТВ ССД ОМР у Суворовському районі Бабич А.В,. та [PERSON] , за участю [PERSON] , на підставі листа від 05.05.2021 року № 01-23/282 здійснено обстеження умов проживання родини. Згідно даного акту встановлено, що родина займає житлове приміщення, яке складається з 3-х кімнат, загальною площею 60 кв.м., до квартири проведені газо-водо-електропостачання. Умови проживання не відповідають санітарним нормам, в квартирі безлад, неприємний запах, в коридорі екскременти собаки. Для виховання дитини створені наступні умови: у дитини є окрема кімната, в якій є ліжко та зламані стілець та тумба. Дитина хвора, потребує госпіталізації (а.с.7). Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини - [PERSON] , [INFO] , у дитини наявні ознаки погіршення здоров`я на момент виявлення дитини, дитина має зовнішні ознаки занедбаності. Коментар спеціаліста: стан здоров`я дитини середній, на час огляду температура 37,5t, кашель, млявість. Підозра на covid -19. На момент огляду: дитина потребує медичної допомоги, спеціалістами викликано швидку. Висновок щодо рівня безпеки дитини, спеціалістами визначено як: дуже небезпечний. З висновком ознайомлена та поставила власний підпис [PERSON] (а.с.8-16). Згідно протоколу бесіди від 25.05.2021 зі [PERSON] , встановлено, зі слів матері: дитина інколи може не піти до шкоди, через те, що проспала або захворіла, також мати дитини повідомила, що алкоголь та наркотики не вживає (а.с.17). Відповідно до розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.05.2021 року № 319 «Про заходи щодо захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , та влаштування його до дитячого закладу». Згідно розпорядження зазначено, що під час відвідування родини, за адресою: [ADDRESS] , спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей ОМР було встановлено, що в квартирі належні умовити для проживання, виховання та розвитку дитини відсутні, на час огляду спеціалістами також встановлено, що дитина потребує медичної допомоги, яку не отримала від матері. Згідно даного розпорядження, встановлено, що з метою вжиття невідкладених заходів до забезпечення безпеки дитини, останнього було доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 3». Даним розпорядженням постановлено: відібрати малолітнього [PERSON] , від матері, влаштувати дитину до дитячого державного закладу, повідомити Одеську місцеву прокуратуру №4 у встановлений законом термін, копію розпорядження направити в службу у справах дітей Одеської міської ради для вжиття заходів щодо надання дитині статусу та подальшого влаштування (а.с.6). Судом, між іншим, досліджено нотаріально засвідчену заяву, яка посвідчена 21.06.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., до компетентних органів від імені [PERSON] , згідно якої остання зазначає, що не заперечує з приводу позбавлення її батьківських прав (а.с.26). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що дитина, на час відвідування комісії, дійсно потребувала медичного огляду та втручання, у зв`язку з цим була госпіталізована, матеріалами справи встановлено, що за місцем проживання дитини відсутні умови для нормального проживання та розвитку дитини, мати дитини позов визнала, надала заяву про можливість позбавлення її батьківських прав, яка судом приймається до уваги та розцінюється, виключно, як загальна характеристика ставлення матері до обов`язків по вихованню малолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених п. 2-5 ч.1 ст.\~164\~СК України а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з цим, суд зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Більш того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дитини у відповідача без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення в подальшому залишення їх без догляду, оскільки враховуючи вік дитини, це є неприпустимим. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також, вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітню дитину у відповідача без позбавлення її батьківських прав. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Дана санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення дитини. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Також суд дійшов висновку про попередження відповідача щодо зміни ставлення до дитини із покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням своїх батьківських обов`язків у відношенню до малолітньої дитини. Частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001року, також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно ч. 4 ст.\~170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на утримання дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі: ј частини зі всіх видів заробітку підлягають задоволенню. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог, як таких що підтвердженні матеріалами справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908грн., 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved