Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

ТОВ «Екодім-Комфорт» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.01.2009 року між ТОВ «Екодім-Комфорт» та [PERSON] було укладено договір позики № 090126-3. 20.03.2009 року сторони уклали додаткову угоду до договору. Згідно умов договору та додаткової угоди до нього ТОВ «Екодім-Комфорт» надав [PERSON] 30 152, 00 грн. на строк до 26.01.2010 року, а [PERSON] зобов'язався повернути борг у строк до 26.01.2010 року. Відповідач умови договору позики порушив і борг своєчасно не повернув. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути гроші, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 30152, 00 грн. та судових збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не відомі. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 26.01.2009 р. між ТОВ «Екодім-Комфорт» та [PERSON] було укладено договір позики у розмірі 30 152, 00 грн., згідно з яким позивач передав відповідачу 30 152, 00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером серія 02 АААА № 398256 на суму 27000,00 грн. та видатковим касовим ордером 02 АААА № 398258 на суму 3152,00 грн. Строк повернення грошей у договорі визначено 26.01.2010 р. Оригінал договору, який знаходиться у позивача, оглянутий судом та копія цього договору позики надана суду. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, за яким відповідач взяв на себе обов'язок сплатити позивачу 30 152, 00 грн. Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 1046, 1047 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте, суму боргу у визначений договором позики № 090126-3 від 26.01.2009 року строк відповідач не повернув. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про повернення боргу. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Екодім-Комфорт» було направлено на адресу відповідача вимогу від 04.05.2011 року про повернення суми боргу, про що свідчить копія вимоги № 05/04 від 04.05.2011 року, конверт поштового відправлення, опис вкладення, квитанція Укрпошта. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Суд, виходячи із доведеності факту отримання [PERSON] суми коштів у борг від ТОВ «Екодім-Комфорт» а також із того, що сума боргу не була повернута позичальником, приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Іншого розрахунку названих сум відповідачем суду не надано та не спростовано розрахунок, наданий позивачем. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: approved