Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі за текстом - Позивач), звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач- 1) та [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач-2) про стягнення заборгованості та збитків до Кредитного договору № 50011308 від 03.12.2013 р. у сумі 694 759,01 гривень (надалі Кредитний договір). 30.12.2015 р. від Позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої він просить суд звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль AUDI Q7 кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 2 967 куб. см, рік випуску 2013, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013 р. у сумі 694 759,01 гривень. Свій змінений позов Позивач обґрунтовує тим, що 03 грудня 2013 року між ним та Відповідачем-1 було укладено Кредитний договір № 50011308, відповідно до якого Позивач зобов'язався надати кредит у сумі 325 090,02 грн., що на дату укладання договору становило 39 395,30 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля AUDI Q7 кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 2 967 куб. см, рік випуску 2013, а Відповідач-1 зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачеві такий кредит у повному обсязі. Позивач зазначив, що відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування (надалі за текстом «Умови кредитування») що є невід'ємною частиною Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем-1 у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених Позивачем рахунків в гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Договорі (ПАТ «Креді Агріколь Банк»). Також відповідно п. 2.1 та 2.4. Умов кредитування відповідно до яких Відповідач-1 зобов'язався сплачувати проценти за користування кредиту у порядку передбаченому Договором. Відсоткова ставка за Кредитним Договором становить 9,9 %. Відповідно до п. 1.6. Умов кредитування - Відповідач -2 поручилась за виконання Відповідачем-1 зобов'язань за договором. Також у відповідності до п. 1.6. Умов кредитування було укладено договір застави транспортного засобу № 50011308 від 12.12.2013 р., відповідно до якого автомобіль AUDI Q7 кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 2 967 куб. см, рік випуску 2013 було передано Позивачу Відповідачем-1 в заставу для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013 р. З моменту укладання договору по травень 2014 року Відповідач - 1 сплачував щомісячні платежі за Договором відповідно до Графіку погашення кредиту. У травні 2014 року Відповідач -1 здійснив переплату за щомісячним платежем на суму 10187,58 грн., у липні 2014 - 20 000 грн., у серпні 2014 - 10894,54 грн. На виконання п.3.1.2.Умов кредитування Позивачем Відповідачеві -1 направлялися нові графіки погашення кредиту з урахуванням автоматичної рекалькуляції та Відповідач продовжував здійснювати щомісячні платежі, тобто це свідчить про те, що даний Графік набрав чинності. Проте, з січня 2015 року Відповідач-1 перестав виконувати свої зобов'язання. Відповідачеві-1 та поручителю направлялися вимоги, щодо дострокового повернення кредиту. Вимога Відповідачем-1 отримана не була. Лише 15 04.2015 року Відповідачем-1 було сплачено 86 200 грн., що частково перекрило несплачений відповідачем платіж за відшкодування понесених Позивачем збитків на юридичні послуги на суму 10 840,69 грн. 86-10 840,69 = 75 359,31, тобто фактично була зарахована сума здійсненого платежу 75 359,31 грн., що з урахуванням обмінного курсу ПАТ «Креді Агрікюль Банк» становить 23,012 за 1 дол. США становить 3274,78 дол. США. 16.04.2015 року Відповідачем сплачено 4977,96 грн., що становить еквіваленту 224,46 тобто, на момент звернення з позовною заявою, мав наявну станом на 12.08.2015 року заборгованість з основної суми у еквіваленті - 23 630,27 дол. США, що відповідно до обмінного курсу валют ПАТ «Креді Агріколь Банк» становить 21,407 грн./дол. США, що дорівнює 505 853,19 грн.. Заборгованість з процентів за користування кредитом на момент надання позову, за розрахунками Позивача, становить 14 328,29 грн. (відсотки нараховані за період з 01.05.15 по 12.08.15 р. за формулою - 505 853,19*9,9%*103/360). Отже, загальна сума основного боргу Відповідача - 1 за Договором на дату складання позовної заяви складає 520 181,48 грн.. Також з Відповідача -1 за порушення п. 3.3 Договору повинен бути стягнутий штраф у розмірі 20 % від Суми кредиту відповідно до п. 8.1. Договору у сумі 65 018,04 грн. (Сума кредиту 325 090,02*20%) та штрафу за порушення п. 5.5 Договору у розмірі 15% від Суми кредиту відповідно до п. 8.4. Договору у сумі 48 763,50 грн. (Сума кредиту 325 090,02*15%). Загальна сума штрафних санкцій за невиконання умов Договору ,що підлягає сплаті становить 113 781,54 грн. З Відповідача-1 згідно ст..625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань підлягають сплаті у розмірі 3% річних сума - 3 949,81 грн. (3 % річних нараховано за період з 10.05.2015 р. по 12.08.15 р. на прострочену суму 505 853,19 грн.) та інфляційних втрати у сумі -7 587,80 грн. (інфляційні втрати нараховано за період з 10.05.2015 р. по 12.08.15 р. на прострочену суму 505 853,19 грн.). Порушення Відповідачем-1 договірних умов позивачеві було завдано збитки, відповідно до ст..22 ЦК України, а саме: витрати на юридичні послуги, щодо супроводження судової справи у розмір 12 000,00 грн з ПДВ. Також Позивач наполягає на збитках понесених у вигляді витрат на страхування предмету застави (автомобіля AUDI Q7 кузов № [NUMBER]) за період квітень-серпень 2015 року у загальній сумі 31 048,64 грн., разом з податком на додану вартість становить 37 258,64 грн.. Таким чином, станом на момент подання позовної заяви у Відповідача - 1 існує заборгованість за Кредитним договором в розмірі 694 759,01 грн., тому позивач просить, в зв'язку з невиконанням Відповідачем-1 своїх зобов'язань за Кредитним Договором в рахунок погашення заборгованості відповідачів перед ТОВ «Порше Мобіліті» звернути стягнення на предмет застави а саме: автомобіль AUDI Q7 кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 2 967 куб. см, рік випуску 2013, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 50011308 від 0312.2013 р. шляхом його реалізації на торгах, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Стягнути з відповідачів солідарно судові витрати. В судовому засіданні представники позивача позов від 30.12.2015 року в зміненому вигляді підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до залу суду не з'явилася, надала суду заяву про не визнання позовних вимог Позивача у повному обсязі та просила суд слухати справу за її відсутності. Представник [PERSON] (Відповідача-1) [PERSON] у задоволені позову заперечував у повному обсязі. Надав суду письмові заперечення, які обґрунтовує тим, що 03 грудня 2013 року між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено Кредитний договір № 50011308 (надалі за текстом - «Кредитний договір») відповідно до якого Позивач надав Відповідачу-1 кредит у сумі 325 090,02 грн., кредитні кошти було надано на придбання автомобіля AUDI Q7 кузов № [NUMBER], шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER], у банку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335, одержувач ТОВ «Порше Інтер Авто Україна». Перерахування кредитних коштів Позивачем у адресу ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» було здійснено на виконання обов'язків Відповідача-1 по договору купівлі-продажу автомобіля AUDI Q7 кузов № [NUMBER] № 323069 від 25.11.2013 р між Відповідачем-1 та ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», відповідно до якого було встановлено вартість такого автомобіля у сумі 650 180,03 грн. Відповідач-1 самостійно сплатив 325 090,01 грн. на адресу ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» у якості часткової оплати придбаного ним автомобіля. У своєму позові Позивач підтверджує факт надання відповідно до Кредитного договору кредиту у сумі 325 090,02 гривень, саме гривень - а не доларів США. Отже відповідно до Кредитного договору, ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, Позивач взяв на себе зобов'язання повернути Відповідачу кредитні кошти у сумі 325 090,02 грн. разом з відсотками (процентами). Отже посилання Позивача на прив'язку суми кредиту до іноземної валюти є такими що не відповідають ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач, проігнорував вимоги ч. 4 ст. 8 Закону України «Про захист права споживачів», зокрема і вимоги, щодо правдивого повідомлення споживачу сукупної вартості кредиту. Так при укладенні Кредитного договору № 50011308 (надалі за текстом - «Кредитний договір»), зокрема у графіку погашення кредиту було визначено суму відсотків, які мав сплатити Позивач на рік (14 759,26 грн.) Відповідач за період з 03.12.2013 р. по 25.01.2015 р. сплатив Позивачу (не враховуючи комісію при видачі кредиту) 176 942,93 грн., при цьому відповідно до розрахунків Відповідача основна сума кредиту зменшилась на 88 701,16 грн. Отже, шляхом не складних розрахунків, встановлено суму відсотків, які на думку Відповідача сплатив Позивач в розмірі - 88 241,77 грн. за рік. (при цьому, відповідно п. 2.4 до Загальних умов кредитування відсотки не нараховуються за період з дати отримання кредиту і до першого календарного дня наступного місяця, отже за грудень 2013 р. відсотки не нараховувались). Відповідно до Кредитного договору встановлено відсоткову ставку - 9,90 %, така ставка є змінною, порядок її зміни встановлено п. 2.3. Загальних умов кредитування (невід'ємного додатку до Кредитного договору). За час дії Кредитного договору Позивач жодного разу не змінював відсоткову ставку. П. 2.4. Загальних умов кредитування передбачено наступний метод нарахування процентів: «30/360»( для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно у році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. При цьому, відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів у Графіку погашення кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору. Отже, суми в іноземній валюті, викладені у Графіку погашення кредиту, не є сумами, які підлягають сплаті Позичальником, а еквівалентом таких сум по курсу на певну дату (02.12.2013 р.). Проценти за кредитом відповідно до 2.4. Загальних умов кредитування нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишилась не повернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту. При цьому відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування для розрахунку еквіваленту Суми кредиту, яка залишилась не повернутою, Кредитором (позивачем) використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передував дню виставлення рахунка Кредитором. Відповідно до умов договору при розрахунку суми, яка підлягає сплаті у погашення тіла кредиту сторони мають керуватися графіком погашення кредиту, так як суми платежів, які зазначені у графіку виражені у доларах. США, а платіж відповідно до договору має здійснюватися у гривні, сума платежу по тілу кредиту визначається по курсу на 02.12.2013 р. зазначеному у договорі(п. 1.3.1 Договору). Отже сума тіла кредиту, яку має сплатити Відповідач-1 Позивачу жодним чином не залежить від змін курсу гривні до долару США. Таке твердження, крім положень Договору підтверджується і фактичним діями договірних сторін при його виконанні. Так Позивач, на виконання своїх договірних зобов'язань щомісячно виставляв рахунки, щодо сплати відсотків за договором та тіла кредиту. І у всіх рахунках сума, яку мав сплатити Відповідач-1 на погашення тіла кредиту визначена по курсу на 02.12.2013 р. (цей факт було підтверджено представниками Позивача у ході судового розгляду). Також у акту звіряння взаємних розрахунків сума заборгованості з тіла кредиту визначена у гривні по курсу на 02.12.2013 р. (Позивач стверджує про наявність поточної заборгованості за тілом кредиту у сумі 236 388,06 грн., а в позові Позивач наполягає на стягненні вже 505 853,19 грн. При цьому жодного підтвердження, що Позивач протягом періоду з 25.01.15 по момент подачі позову надавав Відповідачу додаткові кошти Позивач не надав. Стосовно фактичного погашення Відповідачем-1 тіла кредиту, як було встановлено у ході судового розгляду у сторін відсутній спір, щодо фактичної суми коштів, які були перераховані Відповідачем-1 Позивачу на виконання ним зобов'язань за договором. Так, з урахуванням комісії (8 127,23 грн), 812,06 грн. пені та штрафу за несвоєчасну сплату тіла кредиту та процентів у лютому 2015, рахунок № 00246387 від 04.03.2015 р. всього на адресу Позивача було сплачено 367 060,18 грн. При цьому, як чітко видно з розрахунку погашення заборгованості за Кредитним договором, що додавалась до відзиву на позовну заяву Відповідач-1 систематично і в повному обсязі виконував взяті на себе зобов'язання за договором і станом на 25.01.2015 р. мав суттєву переплату з погашення заборгованості. А у квітні 2015 р. здійснив три платежі загальною сумою 181 177,96 грн., чим на думку Відповідача-1 у повному обсязі виконав всі свої зобов'язання за договором. Так відповідно до розрахунків Відповідача1 він сплатив на погашення тіла кредиту навіть більше ніж отримав у Позивача (327 165,97 грн.) Щодо вимог Позивача зі сплати відсотків за Договором, відповідно до Договору встановлено відсоткову ставку - 9,90 %. При цьому відповідно до п. 1.3.1, 3.1.2. Договору встановлено порядок розрахунку відсотків, відповідно до яких введено таке поняття коригування відсотків (як повідомив представник Позивача у ході судового розгляду, це не є окремий платіж за договором). Отже вимоги Позивача від Відповідача-1 сплатити більше відсотків ніж 9,90 % від суми заборгованості з тіла кредиту на конкретний момент виставлення рахунку суперечать Договору. Розмір тіла кредиту не залежить від зміни курсу валют, отже і суми відсотків, які має сплатити Відповідач-1 не можуть бути більшими за розраховані у порядку передбаченому договором сум, а корегування відсотків є своєрідним авансом зі сплати відсотків за майбутні періоди. І хоча сторони у договорі не врегулювали порядок зарахування такого авансу, за логікою кредитних правовідносин такі платежі при остаточному розрахунку мають бути враховані у погашення тіла кредиту. Так, відповідно до розрахунків Відповідача-1, він сплатив на користь Позивача 30 954,92 грн відсотків. Стосовно штрафних санкції у Відповідача на лютий-березень 2015 року існувала істотна переплата з погашення тіла кредиту, а також як зазначено вище було авансовано відсотки у формі коригування відсотків. Отже, жодних підстав для вимог, щодо дострокового розірвання договору у Позивача не було. Також Відповідач-1 розуміючи, що не зважаючи на вище зазначені переплати, він допустив затримку щомісячних платежів сплативши 812,06 грн. пені та штрафу за несвоєчасну сплату тіла кредиту та процентів у лютому 2015, рахунок № 00246387 від 04.03.2015 р., при цьому звертає увагу суду, що такий рахунок був виставлений та сплата штрафу було здійснена вже після направлення листів про нібито порушення договору Відповідачем-1, на які Позивач посилається у якості підстав позову. Отже, Позивач, виставивши рахунок на штраф та прийнявши його оплату, відмовився від своїх вимог щодо дострокового розірвання договору. Отже, жодних договірних підстав для застосування штрафних санкцій до Відповідачів не має. Щодо стягнення з Відповідача-1 у якості збитків витрат на юридичні послуги вважає такі вимоги безпідставними, не передбаченими Договором (твердження Позивача, зазначене у позові, про зарахування 10 840,69 грн з платежу від 15.04.15 р. здійсненого Відповідачем1 у погашення кредиту на юридичні послуги не відповідає жодному пункту договору), а враховуючи безпідставність вимог Позивача по основному зобов'язанню такі витрати не можуть бути покладені на Відповідачів і у якості судових витрат. Стосовно вимог Позивача по відшкодуванню страхових платежів: такі платежі були здійсненні Позивачем у травні-червні 2015 р. після повного розрахунку по договору Відповідачем-1 та направлення відповідного повідомлення Позивачу. Відповідно жодних правових підстав для сплати таких, а відповідно і відшкодування їх Відповідачем-1, не має. А тому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Суд, заслухавши представників сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши подані учасниками процесу докази в їх сукупності, перевіривши їх належність та допустимість, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в позові слід відмовити. Судом встановлено, що 03 грудня 2013 року між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено Кредитний договір № 50011308 (надалі за текстом - «Кредитний договір») відповідно до якого Позивач надав Відповідачу-1 кредит у сумі 325 090,02 грн., кредитні кошти було надано на придбання автомобіля AUDI Q7 кузов № [NUMBER], шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER], у банку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335, одержувач ТОВ «Порше Інтер Авто Україна». Перерахування кредитних коштів Позивачем у адресу ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» було здійснено на виконання обов'язків Відповідача-1 по договору купівлі-продажу автомобіля AUDI Q7 кузов № [NUMBER] № 323069 від 25.11.2013 р між Відповідачем-1 та ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», відповідно до якого було встановлено вартість такого автомобіля у сумі 650 180,03 (а.с. 195-198). Відповідач-1 самостійно сплатив 325 090,01 на адресу ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» у якості часткової оплати придбаного ним автомобіля. Відповідно до п. 1.6. Умов кредитування Відповідач-2 поручилась за виконання Відповідачем-1 зобов'язань за договором. Також у відповідності до п. 1.6. Умов кредитування було укладено договір застави транспортного засобу № 50011308 від 12.12.2013 р., відповідно до якого автомобіль AUDI Q7 кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 2 967 куб. см, рік випуску 2013 було передано Позивачу Відповідачем1 в заставу для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013 р. Відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування (надалі за текстом «Умови кредитування») що є невід'ємною частиною Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем-1 у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених Позивачем рахунків в гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Договорі (ПАТ «Креді Агріколь Банк»). Відповідно до п. 2.1 та 2.4. Умов кредитування Відповідач-1 зобов'язався сплачувати проценти за користування кредиту у порядку передбаченому Договором. Відсоткова ставка за Кредитним Договором була встановлена 9,9 %, протягом дії Договору не змінювалась. П. 2.4. Загальних умов кредитування передбачено наступний метод нарахування процентів: «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно у році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. При цьому, відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів у Графіку погашення кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору. При розрахунку суми щомісячного платежу використовується обмінний курс на день, що передував дню виставлення відповідного рахунку. Різниця між сумою розрахованою відповідно до курсу на дату, що передувала даті укладення договору і курсом встановленим на день, що передував виставленню рахунку зараховується до корегування відсотків. У ході судового розгляду Позивач і представник Відповідача-1 підтвердили, що корегування відсотків не є самостійним платежем. У ході судового розгляду було встановлено, що сума тіла кредиту, що підлягала сплаті Відповідачем-1 у складі щомісячного платежу розраховувалась Позивачем з урахуванням обмінного курсу на день, що передував укладенню договору, а саме 8,2520 грн./дол. США. У акті звіряння розрахунків сформованому та підписаному Позивачем 25 січня 2015 р. Позивач зазначає, що заборгованість зі сплати тіла кредиту складає 236 388,06 грн. і розраховано по курсу 8,2520 грн./дол. США. (а.с. 126). Отже, аналізуючи договірні умови та фактичне виконання Позивачем та Відповідачем-1 Договору, суд приходить до висновку, що сума кредиту визначена у розмірі 325 090,02 грн. Також Договором визначений еквівалент такої суми договору до доларів США по курсу 8,2520 грн./дол. США. - 39 395,30 дол. США. При цьому, у ході судового розгляду не найшла підтвердження думка Позивача, що сума заборгованості з тіла кредиту має розраховуватись за курсом іншим ніж 8,2520 грн./дол. США. Додатково навіть у позові Позивач підтверджує такий висновок суду, проводячи розрахунок суми штрафних санкцій зазначає суму кредиту саме 325 090,02 грн.. Стосовно розрахунку суми відсотків за договором то суд приходить до висновку, що відповідно до договірних умов встановлено відсоткову ставку 9,9 % від поточної суми заборгованості з тіла кредиту. Суми ж платежів з корегування відсотків передбачені п. 1.3.1 Умов кредитування у жодний інший спосіб не можуть бути визначені, як авансування сум відсотків за майбутні періоди, а при остаточному розрахунку такі суми відсотків мають бути зараховані у погашення тіла кредиту. Вимоги Позивача, щодо дострокового погашення кредиторської заборгованості направлені Відповідачам у лютому-квітні 2015 р., суд вважає безпідставними, так як на 25.01.2016 р. за інформацією самого Позивача викладеною у акті звіряння у Позивача наявна істотна переплата з погашення тіла кредиту (відповідно до графіку погашення кредиту його заборгованість з тіла кредиту мала становити 32 425,76 дол. США - 267 577,37 грн., а фактично за розрахунками самого Позивача така заборгованість становить 236 388,06 грн.) Відсотки за договором у вигляді корегування відсотків також були проавансовані Відповідачем-1. Стосовно несвоєчасної оплати Відповідачем-1 чергового щомісячного платежу у лютому 2015 р., то у відповідності до рахунку виставленого Позивачем він сплатив 812,06 грн. пені та штрафу, рахунок № 00246387 від 04.03.2015 р. (а.с. 194). У квітні 2015 року Відповідач-1 сплатив 181 177,96 грн. (платежі 10.04.15, 15.04.15 та 16.04.2015 р.) Погасивши у повному обсязі заборгованість за кредитним договором та відсотками за користування кредитом. Так за весь період Відповідач-1 сплатив на користь Позивача з урахуванням комісії (8 127,23 грн), 812,06 грн. пені та штрафу за несвоєчасну сплату тіла кредиту та процентів у лютому 2015, рахунок № 00246387 від 04.03.2015 р., 30 954,92 грн відсотків за користування кредитом, 327 165,97 грн. тіла кредиту, всього 367 060,18 грн. Суд вважає безпідставними вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідачів збитків щодо оплати ним юридичних послуг ТОВ «Юридична фірма Вернер». Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене \упущена вигода). Витрати на юридичне супроводження судової справи є відповідно до статті 79 ЦПК України ,зокрема витрати, що пов'язані із розглядом справи. Отже витрати на юридичний супровід справи не можуть бути віднесені на збитки, а мають бути заявлені як судові витрати. Стосовно збитків заявлених Позивачем, що понесені ним на страхування об'єкту застави, то відповідно до доданих до позову платіжних документів, такі витрати були понесені Позивачем у травні-липні 2015 року (07.05.15 р., 10.06.15 р. 10.07.15 р.). Такі витрати понесені Позивачем після повного погашення Відповідачем-1 кредитної заборгованості. Відповідно до п. 5.5 Умов кредитування на Відповідача-1 був покладений обов'язок страхування об'єкту застави на період дії Кредитного договору, тобто у період травень-липень 2015 р., після погашення ним кредиторської заборгованості у Відповдача-1 обов'язку застрахувати об'єкт застави не було. Відповідно і вимоги Позивача щодо відшкодування збитків що понесені ним на страхування об'єкту застави, є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Судом неодноразово пропонувалася сторонам надати фактичну наявність заборгованості Відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті», оскільки Позивач вказує на відсутність повного виконання Відповідачем своїх зобов'язань за договором кредиту тоді як відповідач наполягає на відсутності існуючої заборгованості, при цьому кожна сторона надає рахунки і платіжні доручення, які протирічать акту звірки станом на 25.01.2015 р. (а.с. 126). Однією із засад судочинства,регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України є змагальність сторін та свобода в наданні до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.ст. 572, 589 ЦК України в силу застави кредитор заставодержатель (має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу,що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою, втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави, реалізації предмета застави, набуття заставодержателем права власності на предмет застави. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно , зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження,зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ч.3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ) З огляду на те, що позивачем не надано доказів: -щодо реєстрації застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі Договору застави автомототранспорту; -ні відомостей, внесених до Держаного реєстру про початок звернення стягнення на предмет обтяження, а тому суд вважає про безпідставність змінених вимог, що є підставою для відмови у задоволенні зміненого позову.

Outcome: dismissed