Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-001/677/2006 від 03 листопада 2006 року, що був укладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна»; за змістом позовної заяви заборгованість відповідача, у тому числі, становить 7 107,59 доларів США, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 4 579,51 доларів США, що еквівалентно 53 376,90 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, суми несплачених відсотків за користування кредитом - 2 528,08 доларів США, що еквівалентно 29 466,27 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; крім того позивач просив стягнути із відповідача пеню за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 302 377,64 гривень. Разом із тим, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказує на те, що позовна заява подається товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», оскільки згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-001/677/2006 від 03 листопада 2006 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2015 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України було закрито провадження у даній справі у частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4 579,51 дол.США і відсотками за користування кредитом у розмірі 2 528,08 дол.США за кредитним договором № СL-001/677/2006 від 03 листопада 2006 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON]. Відтак, при ухваленні судового рішення суд вирішує спір у частині, що стосується решти позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 302 377,64 грн. пені за кредитним договором № СL-001/677/2006 від 03 листопада 2006 року. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, суд виходить із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 03.11.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № CL-001/667/2006, згідно з яким відповідачу було надано кредитні кошти на суму 16 704,00 доларів США на термін до 03ю11.2012 року зі сплатою 12,49 відсотків річних. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України). Такий вид відповідальності, як сплата позичальником пені за несвоєчасне виконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором передбачений пунктом 3.1.1. частини № 2 договору кредиту. За змістом даного пункту позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК (пункт 17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Враховуючи викладене, факт стягнення рішенням Святошинського районного суду від 14 травня 2009 року у справі № 2-328/09 з [PERSON] на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № СL-001/677/2006 від 03 листопада 2006 року не зумовлює припинення права кредитора на нарахування пені у відповідності до вказаного пункту 3.1.1. кредитного договору № СL-001/677/2006 від 03 листопада 2006 року. Відтак позивач правомірно нарахував відповідачці пеню за прострочення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором у розмірі 302 377,64 грн., за один календарний рік до звернення до суду із даним позовом а саме за період з 22.07.2013р. по 22.07.2014р. Водночас, у тексті письмових заперечень відповідача проти позову було викладено заяву на підставі статті 551 ЦК України про зменшення нарахованих банком штрафних санкцій, у зв'язку із тим, що вони є надмірними і непропорційними розміру первинних позовних вимог. За частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення. За змістом наведеної правової норми суд, взявши до уваги розмір невиконаних грошових зобов'язань позичальника, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, може зменшити розмір штрафів, що підлягають до стягнення. Водночас, позивач у виконання вимог статті 60 ЦПК України не надав суду належних доказів існування факту заподіяння йому відповідачем збитків, внаслідок несвоєчасного виконання ним кредитних зобов`язань. Враховуючи викладене, а також те, що за рішенням суду від 14 травня 2009 року з відповідачки уже було стягнено кредитну заборгованість, враховуючи незадовільний майновий стан відповідача, а також те, що відповідач є інвалідом 3 групи з дитинства ([PERSON] є глухонімою з дитинства), а відтак має фізичні обмеження у можливості працевлаштування, суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача до 10 000,00 грн. за пунктом 3.1.1. частини № 2 договору кредиту. Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial