Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

ТОВ «Британський офтальмологічний центр» звернулося з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.02.2019 року ТОВ «Британський офтальмологічний центр» було помилково здійснено платіж на користь [PERSON] шляхом перерахування грошових коштів на її картковий рахунок № [NUMBER] у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 100 000 грн. з призначенням платежу «поворотня безвідсоткова фінансова допомога зг. дог. № 06/02/2019 від 06.02.2019 р.». Позивач зазначає, що між ТОВ «Британський офтальмологічний центр» та відповідачем договір № 06/02/2019 від 06.02.2019 року про надання поворотної безвідсоткової допомоги ніколи не укладався, а будь яких правовідносин за якими ТОВ «Британський офтальмологічний центр» мало б зобов`язання перед відповідачем перерахувати грошові кошти у розмірі 100 000 грн. не виникало, грошові кошти на користь відповідача були перераховані помилково без належної правової підстави. Вказує, що на даний час відповідач помилково перераховані грошові кошти у розмірі 100 000 грн. не повернула. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2019 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 20-22). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами були направлені на адресу відповідача вказану у позовній заяві. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Згідно положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 лютого 2019 року ТОВ «Британський офтальмологічний центр» на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перераховано грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. на підставі платіжного доручення № 674 від 06.02.2019 року (а.с. 8). Як убачається зі змісту платіжного доручення № 674 від 06.02.2019 року, грошові кошти перераховані на виконання договору про поворотну безвідсоткову фінансову допомогу № 06/02/2019 від 06.02.2019 року. Позивач просить на підставі положень ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що грошові кошти на користь [PERSON] перераховані помилково, відповідач отримала кошти без належних на те правових підстав, оскільки між ТОВ «Британський офтальмологічний центр» та [PERSON] договір про поворотну безвідсоткову фінансову допомогу № 06/02/2019 від 06.02.2019 року ніколи не укладався. У спростування викладених у позові обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Відповідно до ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі №334/2517/16-ц, згідно якої набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Суд касаційної інстанції, зокрема, зазначив, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Вказана правова позиція у силу ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України та може бути застосована при розгляді цивільної справи про повернення безпідставно отриманих грошових коштів. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу на відповідача покладено обов`язок спростування презумції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, вирішуючи даний спір суд бере до уваги те, що позивачем заперечується, а відповідачем не доведено договірний характер стосунків між сторонами та правомірності отримання відповідачем спірних коштів. Встановивши відсутність правових підстав на отримання зазначеного переказу, суд визнає ці кошти безпідставно набутим майном і приходить висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 7).

Outcome: approved