Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (надалі - ТОВ) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що 26 квітня 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі -банк) та відповідач уклали Кредитний договір № 014/11-155/139630, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 286 840 дол. США строком виплати до 26.04.2025 року зі сплатою 12,85% річних за користування кредитними коштами. Для забезпечення виконання зобов`язань за вкзаним кредитним договором між банком та іпотекодавцем було укладено іпотечний договір №014/11-155/139630, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Мошенко О.В. зареєстрований за № 776. Відповідно до п.1.2 вказаного договору в іпотеку передано будинок, загальною площею 333,0 кв.м. житловою площею 97,8 кв.м., розташований по [ADDRESS] , та який згідно абз.2 цього пункту договору іпотеки буде належати в майбутньому іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2007 року. Згідно п.1.3 договору іпотеки вартість предмета іпотеки становить 1 691 976 грн. Іпотекодержателем вказаного майна є ТОВ. За укладеним з відповідачем кредитним договором банк виконав свої зобов`язання, однак всупереч умов такого договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі, тому за розрахунком позивача у відповідача існує заборгованість у розмірі 779 210,22 дол. США, що складається із основної суми заборгованості по кредиту в розмірі 308044,96 дол.США; суми заборгованості за відсотками у валюті договору - 262944,06 дол. США; суми пені у валюті договору -208221,2 дол. США. 10 червня 2010 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 2 168 250,85 грн. та судовий збір в сумі 1700 грн. 27 червня 2010 року ухвалою цьогож суду замінено сторону виконавчого провадження по виконанню вказаного рішення суду, а саме - банк його правонаступном ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 17 червня 2016 року між банком та ВАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до ПАТ «Вектор Банк». В подальшому між останнім та ТОВ укладено договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 22 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за Іпотечним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Цього ж дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за Іпотечним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до позивача. На даний час рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості залишається невиконаним. Рішенням суду встановлений розмір заборгованості в сумі 2 168 250,85 грн., однак позивач звертається до суду з позовом лише в межах частини суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 285 000 грн., визначеною ринковою вартістю об`єкта оцінки, проведеної ТОВ «БЮРО ОЦІНОК». Просить суд: - в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/11-155/139630 від 26.04.2007 року у розмірі 285 0000 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок, загальною площею 333.0 кв.м., житловою площею 97.8 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом надання позивачеві продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження»; - з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням передати предмет іпотеки в управління позивача на період до моменту його продажу в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку», для чого: вилучити у відповідача та передати позивачу предмет іпотеки протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили; надати право позивачу отримувати в усіх установах, підприємствах, організаціях (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, житлово-комунальних органах, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях), а також Державній реєстраційній службі, органах нотаріату будь -яких документів (оригіналів, ккопій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для управління майном, укладення будь-яких договорів, у тому числі, але не виключно договорів найму, оренди, суборенди, договорів на постачання комунальних послуг, забезпечення нерухомого майна електроенергію, водо - та газопостачанням, телефонним зв`язком, договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки; надати право позивачу на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, у тому числі, але не виключно, договорів найму, оренди, суборенди, договорів на постачання комунапьних_послуг, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком, договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, з правом ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» діяти без довіреності, підписання документів на умовах, які будуть визначені на його розсуд, реалізацію інших прав, необхідних для управління майном; надати право позивачу на отримання доходів від управління предметом іпотеки, якими є доходи, що будуть отримані позивачем за договорами, за якими він є стороною - управителем, а у випадках укладення договорів оренди - доходи у вигляді орендної плати, що отримані від передачі в оренду предмета іпотеки третім особам; - стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 січня 2021 року відкрито спрощене провадження по даній справі. 16 березня 2021 року відповідач [PERSON] надав суду відзив, в якому заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що він повністю не згоден з оцінкою та із зазначеною позивачем сумою вартості предмета іпотеки в розмірі 285 000 грн., оскільки така вартість явно занижена, огляд предмету іпотеки не проводився, ніхто не звертався до нього з пропозицією провести такий огляд та оцінку майна. У зв`язку з тим, що об`єкт нерухомості - житловий будинок, що є предметом іпотеки знаходиться в населеному пункті, на території якого здійснюється АТО, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Вказує, що позивач пропустив строк на звернення до суду із даним позовом, тому просить суд застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову. 13 квітня 2021 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій посилався на те, що позивач звертався до відповідача [PERSON] з пропозицією провести огляд та оцінку майна, однак таке звернення залишено ним без реагування, оскільки лист повернено відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Отже, позивач здійснив усі залежні від нього заходи, які передували виготовленню звіту про оцінку майна. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на положення якого посилається відповідач не обмежено права кредиторів/іпотекодержателів на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а впроваджено виключно тимчасове обмеження щодо виконання таких рішень на період дії даного закону. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності вказує на те, що такий строк не пропущено, так як позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним в його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, то позовна давність щодо них не преривається. Таким чином, пред`явлення позову кредитором про стягнення суми боргу за кредитним договором не перериває строки позовної давності щодо пред`явлення позову іпотекодержателем про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки дані вимоги є різними за змістом, а враховуючи розмежування вимог, які пред`явленні банком у справі № 2-341 від 10 червня 2010 року та тих, що пред`явленні правонаступником банку - позивачем у даній справі, наслідки спливу позовної давності у відповідності до ст.267 ЦК України не застосовуються. Просив задовольнити позовні вимоги повністю та врахувати позицію позивача, висловлену у цих поясненнях. 16 червня 2021 року відповідач [PERSON] надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких посилався на те, що представником позивача не спростовано порушення норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» при наданні висновку про вартість об`єкта оцінки від 17 червня 2020 року. Наполягав на застосуванні строку позовної давності. Представник позивача на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві. Судом встановлено, що 26 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 014/11-155/139630, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 286 840 дол. США строком виплати до 26.04.2025 року зі сплатою 12,85% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та іпотекодавцем було укладено іпотечний договір №014/11-155/139630, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Мошенко О.В. зареєстрований за №776. Відповідно до п.1.2 вказаного договору, у іпотеку передано будинок, загальною площею 333,0 кв.м. житловою площею 97,8 кв.м., розташований по [ADDRESS] , та який згідно абз.2 цього пункту договору іпотеки буде належати в майбутньому іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2007 року. 10 червня 2010 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 2 168 250,85 грн. та судовий збір в сумі 1 700 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2010 року замінено сторону виконавчого провадження по виконанню вказаного рішення суду, а саме - стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступном - ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 17 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17 червня 2016 року між ВАТ «Вектор Банк» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 22 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за Іпотечним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Цього ж дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за Іпотечним договором № 014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до позивача. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах частини суми заборгованості в розмірі 285 000 грн. Вказана сума визначена висновком про вартість об`єкта оцінки від 17 червня 2020 року, наданого позивачем. Відповідач [PERSON] при розгляді справи не погодився з цією сумою та заперечував проти її визначення в такому розмірі. Відповідно до ч.6 ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Частиною 2 ст.11 вказаного Закону передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. Судом встановлено, що огляд предмета іпотеки не проводився, позивач дійсно направляв пропозицію відповідачеві, однак таку він не отримував. Вказана у висновку вартість предмета іпотеки в розмірі 285 000 грн. визначена як ціна позову та розмір заборгованості, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення. Незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомленню з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Аналогічна позиція викладена в постанові ВГСУ у справі № 907/797/13 від 15 лютого 2017 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що визначена оцінка предмета іпотеки без його огляду суперечить вимогам Закону. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як встановлено судом кредитний договір між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено 26 квітня 2007 року, зі строком остаточного повернення кредиту - 26 квітня 2025 року. Згідно п.6.5 кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем, банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів та користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. При цьому, таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. У 2009 році банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/11- 155/139630 від 26.04.2007 року. Враховуючи це, суд зазначає, що звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, а рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили підтверджує це. Таким чином відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України у 2009 році відбулося переривання перебігу позовної даності, а після переривання перебіг позовної давності почався заново. Оскільки між сторонами кредитного договору не збільшено строк позовної давності, то застосуванню підлягає ст.257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Докази того, що відповідач вчинив дії з виконання зобов`язання, які б свідчили про визнання ним боргу і переривали перебіг позовної давності, відсутні. Примусове виконання боргу за вказаним кредитним договором з відповідача розпочалося після видання виконавчого листа №2-341 від 08.12.2010 року та було завершено 26.06.2014 року поверненням виконавчого документу стягувачу без виконання. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 29.12.2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Вказаний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-З872св18), Оскільки звернувшись до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у 2009 році, який розглянутий судом по суті 10.06.2010 року, банк перервав строк позовної давності у спорі з відповідачем щодо погашення останнім спірної кредитної заборгованості, а тому суд приходить до висновку про те, що при зверненні у грудні 2020 року до суду із позовом у даній справі щодо тієї ж суми кредитної заборгованості, але шляхом вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач пропустив строк позовної давності, так як після звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості та ухвалення рішення пройшло більше 10 років. З наведених вище підстав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed