Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05.04.2019-100005112. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 05.04.2019-100005112, відповідно до п.1.1 якого за цим договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти за користування ним. Даний договір укладений строком на один місяць. Відповідно до заявки та підтвердження укладення кредитного договору Кредитор надає позичальнику Кредит у розмірі 9500, 00 грн., на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 18.04.2019 року та платою за користування Кредитом у розмірі 2660 грн. 05.04.2019 року позивач видав відповідачу Кредит у розмірі 9500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 140274202 від 05.04.2019 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до п.п. 4.1 договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування ними шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 18.04.2019; Проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги про нарахування таких санкцій. В подальшому відповідач пролонгував строк користування Кредитом відповідно до п. 2.7 кредитного договору до 02.05.2019 року, за що сплатив Проценти щодо пролонгованого Кредиту у розмірі 2660,00 грн. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість та штрафи за кредитним договором в розмірі 13606, 80 грн., та судовий збір в розмірі 1921 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час там місце здійснення засідання, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. У судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала відзив у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає. Зазначила, що у матеріалах справи відсутня ліцензія ТОВ « Споживчий центр» про надання кредитів від Нацкомфінпослуг, відсутня інформація про ТОВ «Споживчий центр» ( свідоцтво про господарчу діяльність, належність саме товарного бренду « Швидко Гроші», до ТОВ «Споживчий центр», відсутність печатки банку на платіжному дорученні, а також договір ТОВ «Споживчий центр» з теологічним партнером Fondy). Зазначила, що підпис на кредитному договорі, що надав ТОВ «Споживчий Центр» не є її підписом. Просить суд, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник позивача Шкромида Ю.В. надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що ТОВ «Споживчий центр» є фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства України та має для цього всі необхідні дозволи та ліцензії. Електронний кредитний договір № 05.04.2019-100005112 був укладений між позивачем та відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначає, що вказана заявка від 05.04.2019 року та її акцепт від 05.04.2019 року підписані відповідачем у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», навіть двома підписами. Про оформленні попереднього кредиту за договором № 12.01.2019-100001968 відповідач просив перерахувати кошти на карту АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , що підтверджується технічним записом розмови [PERSON] з кредитним інспектором ТОВ «Споживчий центр» від 12.01.2019 року. Кредит у розмірі - 9500,00 грн., був безготівково перерахований відповідачу на її картку № [NUMBER] та вказаний платіж пройшов успішно. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ч.1 ЦК України одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання). Відповідно до ст. 549 ч.2 ЦК України штрафом є неустойка, шо обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до укладеного кредитного договору № 05.04.2019-100005112 , який був укладений між позивачем та відповідачем, позивач зобов`язався надати кредит відповідачу у розмірі та на умовах встановлених вказаним договором, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Позивачем було надано кредит у розмірі 9500, 00 грн., відповідно до квитанції № 140274202 від 05.04.2019 року, відповідачу на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 18.04.2019 року та платою за користування Кредитом у розмірі 2660 грн. Однак на теперішній час відповідач не сплатив позивачу заборгованість за вказаним кредитом, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. ТОВ «Споживчий центр» є фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства, внесене до реєстру фінансових установ 28.04.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установ серії ІК №78.Товариству видано безстрокову ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 438 від 28.02.2017 року. Електронний кредитний договір № 05.04.2019-100005112 був укладений між позивачем та відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України. Заперечення відповідачем факту укладення кредитного договору № 05.04.2019-100005112 від 05.04.2019 року спростовується тим, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( утому числі елеронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ч.3 ст. 5 ЗУ «Про електронну комерцію» правочин не може бути визнано недійним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, якщо електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, він є аналогом власноручного підпису. Вказана заявка підписана відповідачем: одноразовим ідентифікатором, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу номер телефону, який відповідач вказує, як власний, що підтверджується довідкою ТОВ «СТАРТ - МОБАЙЛ» № 15-08/19-1 від 15.08.2019 року, довідкою ТОВ «Споживчий центр» № 889 від 16.0.82019 року, яка підтверджує, о фінансовий номер телефону відповідача, вказаний в офлайн договорі № 14.06.2018-100002249 від 14.06.2018 року співпадає з номером телефону, який був використаний при укладенні електронного кредитного договору; аналогом власноручного підпису відповідача, зразок якого міститься у письмовій згоді сторін, яка включена у п.11.1 паперового кредитного договору № 14.06.2018- 100002249 від 14.06.2018 року. Відповідно до наданих на ухвалу суду про витребування доказів від 02.09.2019 року, вбачається, що [PERSON] дійсно отримувала на картку № [NUMBER] грошові кошти від ТОВ «Споживчий центр» в сумі 9500 грн., ( операція № 84EB330F933D0000E053AC11EC96EA02, код авторизації 506971, ARN - 72304319096000209634030). Щодо стягнення з відповідача суми штрафу , що утворилася внаслідок прострочення сплати тіла кредиту, слід зазначити наступне. 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м. Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняють його від обов`язку по оплаті штрафів на користь ТОВ «Споживчий центр», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. Таким чином в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 2650,00 грн., з відповідача, слід відмовити. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 10956,80 грн. Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати позивачеві понесені судові витрати пропорційне до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1546,87 грн. (10956,80*1921/13606,80).

Outcome: partial