Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі по тексту - позивач, ТДВ «Міжнародна страхова компанія») звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 13414,41 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 19.04.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Multivan, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , який в свою чергу залишив місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія». Позивачем було здійснено виплату [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 13414,41 грн. Таким чином, оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 19.04.2016 року та сталася з вини страхувальника [PERSON] , який залишив місце події, відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності представника Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно із ч. 1 ст.\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до приписів ст.\~280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 19.04.2016 року о 13 год. 00 хв. [PERSON] по вулиці Отакара [ADDRESS] , [ADDRESS] , керуючи автомобілем Volkswagen Multivan, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці виконуючого маневру здійснив наїзд на припаркований автомобіль Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , від чого автомобілі отримали пошкодження та було завдано матеріальну шкоду. Після скоєння дорожньо-траснпортної пригоди [PERSON] з місця пригоди зник. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.05.2016 року (справа № 638/7717/16-п; провадження № 3/638/1822/16) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с. 7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 16.12.2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ [NUMBER] 8864029, за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - Volkswagen Multivan, реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії поліса з 17.12.2015 року по 16.12.2016 року (а.с. 6). Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту № 74/06/16 від 25.04.2016 року, проведеного фізичною особою підприємцем [PERSON] на замовлення ТДВ «Міжнародна страхова компанія», вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 13414,41 грн (а.с. 12-16). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається із заяви про виплату страхового відшкодування, 29.04.2016 року [PERSON] звернулась із заявою до ТДВ «Міжнародна страхова компанія», в якій просила виплати страхове відшкодування, шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автоарт» (а.с. 8). 28.07.2016 року уповноважена комісія ТДВ «Міжнародна страхова компанія» визнала дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 19.04.2016 року страховим випадком, визначила наступний розмір страхового відшкодування 13414,41 грн, та отримувача виплати [PERSON] , про що складено страховий акт № 9349 (а.с. 10). Відповідно до виписки з особового рахунку, 28.07.2016 року ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснено страхову виплату ТОВ «Автоарт» за актом № 9349 від 28.07.2016 року (Toyota RAV4, реєстраційний номер [NUMBER] ) (а.с. 22). Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, то відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно положень\~статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик\~після виплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду в тому числі якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Таким чином, оскільки Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» здійснило виплату [PERSON] відшкодування на підставі страхового акту в розмірі 13414,41 грн, страхових набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як особи, яка завдала шкоди, оскільки останній залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, позов Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved