Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, № 285. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із матір'ю. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що з подружні стосунки з відповідачем були припинені з 2013 року, прожили у спільному шлюбі 11 років вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Вважає, що все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останні роки вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їх дитини. Оскільки, як вона вважає їх спільна дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, дивлячись на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сім'ї. Вона неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Вона та відповідач не одноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінилося за останніх кілька років, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їх відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті їх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їх спільної дитини. Відповідач не відвідує ні її ні їх дитину, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні доньки. З підстав наведених вище, збереження їх сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Крім того, їх спільна дитина, що була народжена за час шлюбу проживає та буде проживати зі нею, а питання майна, набутого в період перебування її та відповідача в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Позивач просить шлюб, зареєстрований 11.10.2002 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, № 285, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - розірвати. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи до відкритого судового засідання не з'явився, але надав заперечення, згідно яких позовні вимоги [PERSON] визнав, просив шлюб між ним та позивачкою розірвати. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2002 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, № 285 (а.с.6). У даному шлюбі мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с.7). Станом на день вирішення справи спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також розподілу майна між сторонами відсутній. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище сторін залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved