Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

ТОВ «АТБ-торгстрой» 23 квітня 2015 року звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 19 березня 2014 року за участю автомобілів «Тойота» д/н [NUMBER], належного [PERSON] та під його керуванням, та автомобіля «Фольксваген Гольф» д/н [NUMBER], належного ТОВ «АТБ-торгстрой» під керуванням водія [PERSON], відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені. У судовому порядку винуватцем вказаної ДТП був визнаний відповідач. Сума спричинених власнику автомобіля «Фольксваген Гольф» д/н [NUMBER] збитків, визначена експертним дослідженням, становить 27\~004,68 грн. Оскільки страховою компанією ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було сплачено постраждалій стороні страхове відшкодування у розмірі 16\~093,73 грн., тому позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача різницю між розміром матеріальної шкоди, встановленою експертним дослідженням, та сумою страхового відшкодування, виплаченою страховою компанію, тобто 10\~910,95 грн., а також 950,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі (а. с. 85). Представник відповідача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без участі сторони відповідача, в заяві також зазначив, що позовні вимоги не визнає, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі (а. с. 81). Від третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення з приводу позовних вимог (а. с. 34-35), відповідно до яких страховик (третя особа) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі сплатив позивачу належне страхове відшкодування. Також представник ПрАТ «СК «Альфа Страхування» просив суд розглядати дану справу без його участі. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 березня 2014 року за участю автомобілів «Тойота» д/н [NUMBER], належного [PERSON] та під його керуванням, та автомобіля «Фольксваген Гольф» д/н [NUMBER], належного ТОВ «АТБ-торгстрой» (а. с. 6) під керуванням водія [PERSON], відбулась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 21). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія та власника автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER] (АЕ8512НЕ) застрахована ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відповідно до договору (полісу) АВ-7736953 від 21 березня 2013 року. Ліміт відповідальності 50\~000,00 грн. (а. с. 37). З платіжного доручення № 16981 від 16 липня 2014 року (а. с. 22) вбачається, що ТОВ «АТБ-торгстрой» отримало страхове відшкодування за наслідками зазначеної вище страхової події (дорожньо-транспортної пригоди від 19 березня 2014 року) у розмірі 16\~093,73 грн. на підставі протоколу огляду колісного транспортного засобу № 2642, складеного судовим експертом-автотоварознавцем [PERSON] 01 квітня 2014 року (а. с. 42-47) та страхового акту № 0443.609.14.01.01 від 10 липня 2014 року (а. с. 37). Відповідно до висновку експертного дослідження № 2759 за фактом спричинення аварійних пошкоджень автомобілю Volkswagen Golf, складеного судовим експертом [PERSON] 28 січня 2015 року на замовлення ТОВ «АТБ-торгстрой» від 29 грудня 2014 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику автомобіля [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах станом на момент завершення виконання даної експертизи становить 27\~004,68 грн. (а. с. 7-18). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями ст.. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхове відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача, враховуючи, що 16 липня 2014 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було сплачено потерпілій внаслідок ДТП від 19 березня 2014 року особі: ТОВ «АТБ-торгстрой» страхове відшкодування у сумі 16\~093,73 грн., яку було визначено на підставі страхового акту (ст. 25 ЗУ «Про страхування»), приймаючи до уваги, що експертний висновок, яким вартість спричиненої позивачу матеріальної шкоди була визначена у розмірі 27\~004,68 грн., був складений 28 січня 2015 року (тобто через півроку після отримання позивачем страхового відшкодування) та протягом цього періоду позивач не оскаржував ані страховий акт, ані розмір виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, при цьому ліміт страхового відшкодування перевищує розмір матеріальної шкоди визначений експертним дослідженням №2759, враховуючи положення ч. 1 ст. 1194 ЦК України, суд приходить до висновку щодо недоведеності та необґрунтованості позовних вимог та вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. При цьому суд також враховує, що розмір страхового відшкодування у сумі 16\~093,73 грн. був визначений на підставі страхового акту, складеного судовим експертом [PERSON] та цим же судовим експертом був складений висновок № 2759 від 28 січня 2015 року щодо визначення матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, у розмірі 27\~004,68 грн. Суд звертає увагу на примітку судового експерта [PERSON] у висновку № 2759 від 28 січня 2015 року про встановлення вартості матеріальної шкоди в цінах станом на момент завершення виконання даної експертизи, оскільки з огляду на нестабільну фінансову ситуацію в країні розмір матеріальної шкоди дійсно міг змінитися в бік збільшення, проте такий факт не дає підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АТБ-торгстрой» різниці між вказаними сумами. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачеві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed