Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі по тексту - позивач, ТДВ СК «Альфа- Гарант») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 вересня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ТОВ «Меркатор Медікаль» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №106/RP/01-024-03552 (далі по тексту - договір), предметом якого є страхування транспортного засобу «Шкода», д.н.з. [NUMBER] . 30 листопада 2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний ТОВ «Меркатор Медікаль» автомобіль. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, а ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено страхове відшкодування ТОВ «Меркатор Медікаль» відтак, на думку позивача, саме до нього перейшло право зворотної вимоги до винної особи. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, пов`язану із виплатою страхового відшкодування у розмірі 6 580 грн. Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ТОВ «Меркатор Медікаль» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №106/RP/01-024-03552 (далі по тексту - договір), предметом якого є страхування транспортного засобу «Шкода», д.н.з. [NUMBER] . 30 листопада 2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний ТОВ «Меркатор Медікаль» автомобіль.. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Вказана подія була визнана позивачем страховим випадком, що підтверджується страховим актом №СТ/19/0412 від 18 грудня 2019 року. Позивачем на підставі умов договору страхування та страхового акту, розрахунку до нього, визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 6 580 грн. Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі Страхового акту №СТ/19/0412 від 18.12.2019 року та розрахунку суми страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу, позивачем здійснено страхове відшкодування у розмірі 6 580 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №5263 від 18.12.2019 року. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до позивача, як страховика, перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування, а саме у розмірі 6 580 грн. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 102 грн., а також правова допомога в сумі 2 000 грн. При цьому, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 102 грн. та 2 000 грн. - витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved