Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІКРОФІНАНС» (далі за текстом ТОВ «МІКРОФІНАНС») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 11.11.2019 [PERSON] уклала із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІКРОФІНАНС» договір № 0000481711 про надання позики. На підставі укладеного договору відповідач отримала позику у розмірі 2500 грн. строком на 30 календарних днів із встановленим відсотком за користування фінансовим кредитом (добовий) 1\~% на добу та скористалась вказаними грошовими коштами. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 29.02.2020 утворилася заборгованість у розмірі 5300 грн., з яких: 2500 грн. сума виданого фінансового кредиту; 750 грн. сума відсотків за договором; 2050\~грн. сума прострочених відсотків. Посилаючись на викладене, ТОВ «МІКРОФІНАНС» просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 09.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження; розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначено про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «МІКРОФІНАНС», підтримку заявлених позовних вимог у повному обсязі та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи (а.с. 50). Відповідач, повідомлена в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась. Надала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а.с.\~51). З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій письмовій заяві, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до укладеного договору про надання фінансового кредиту №0000481711 від 11.11.2019 між ТОВ «МІКРОФІНАНС» та [PERSON] , остання отримала позику у розмірі 2500 грн. строком на 30 календарних днів (п.\~4 Специфікації до Договору) з установленим процентом за користування фінансовим кредитом (добовий) 1% на добу. Видача кредиту відповідачеві підтверджується Специфікацією, яка є невід`ємною частиною зазначеного договору. Відповідно до п.1.1.2 Договору за весь строк користування кредитом (фактичну кількість календарних днів користування позикою) Позичальник сплачує Позикодавцю суму процентів, розраховану виходячи з процентної ставки, яка встановлена в п.\~6 Специфікації. Підтвердженням факту обізнаності відповідача щодо зазначених умов свідчать її підписи на договорі №0000481711 від 11.11.2019 та специфікації до нього (а.с. 5, 6). Відповідач свої зобов`язання по поверненню грошових коштів та сплаті відсотків за їх користування своєчасно не виконала та не повернула позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 29.02.2020 утворилася заборгованість у розмірі 5300 грн., з яких: 2500 грн. сума виданого фінансового кредиту; 750 грн. сума відсотків за договором; 2050\~грн. сума прострочених відсотків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позикодавцю не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості в розмірі 5300 грн. З урахуванням наведеного, позовні вимоги ТОВ «МІКРОФІНАНС» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1051 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 1051 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved