Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 53 426,82 грн., посилаючись на те, що 7 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі банк) та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту за № [NUMBER] (далі кредитний договір № 1), згідно якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 12 000,00 грн. строком на 36 місяців (з 7 березня 2013 року по 7 березня 2016 року), розмір річної процентної ставки становить 0,01%. 13 травня 2013 року між банком та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (далі Кредитний договір № 2), згідно якого, відповідач отримав кредит в сумі 15 000,00 грн. строком на 36 місяців (з 13 травня 2013 року по 13 травня 2016 року), розмір річної процентної ставки становить 0,01%. 15 липня 2013 року між банком та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (далі кредитний договір № 3), згідно якого, відповідач отримала кредит у сумі 24 480,00 грн. строком на 36 місяців (з 15 липня 2013 року по 15 липня 2016 року), розмір річної процентної ставки складає 0,01%. 22 грудня 2014 року між банком та ТОВ укладено договір факторингу, згідно якого банк відступило ТОВ право вимоги за кредитними договорами №№ 1, 2, 3, укладеними з відповідачем. ТОВ предявив відповідачу вимогу про виконання боргових зобовязань протягом тридцяти календарних днів з дня її одержання, зокрема за кредитним договором № 1 на загальну суму 11 042,05 грн., яка складається із: кредиту у сумі 9 003,81 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 0,61 грн., комісії у сумі 2 037,63 грн.; за кредитним договором № 2 на загальну суму 14 717,17 грн., яка складається із: кредиту у сумі 12 073,31 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 0,91 грн., комісії у сумі 2 642,95 грн.; за кредитним договором № 3 на загальну суму 27 667,60 грн., яка складається із: кредиту у сумі 22 441,68 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 1,86 грн., комісії у сумі 5 224,06 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 1 у сумі 11 042,05 грн., за кредитним договором № 2 у сумі 14 717,17 грн., за кредитним договором № 3 у сумі 27 667,60 грн. та судові витрати, повязані з оплатою судового збору у сумі 1 378,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, повідомивши суд про розгляд справи за її відсутність та те, що вона позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена двічі судовою повісткою, направленою за місцем реєстрації За згодою позивача суд виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з п.п. 1.1., 1.4.1. кредитних договорів банк надає позичальнику споживчий кредит на придбання товарів та послуг, а позичальник зобовязується повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені кредитним договором протягом 36 місяців з моменту надання кредиту. Згідно з п. 1.4.4. кредитних договорів проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цими договорами пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даних договорів. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Згідно з п. 1.4.5. кредитних договорів за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цими договорами пільгового періоду одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Згідно з п. 1.1. кредитних договорів №№ 1, 2, 3 нарахування процентів здійснюється за річною ставкою 0,01 %. Згідно з п.п. 1.5.4., 1.5.5. кредитних договорів в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитними договорами. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога банку втрачає чинність. Із матеріалів справи видно, що 7 березня 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 1 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн. строком на 36 місяців (а.с.4-5); 13 травня 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 2, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. строком на 36 місяців (а.с.8-9); 15 липня 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 3, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 24 480,00 грн. строком на 36 місяців (а.с.14-15). 22 грудня 2014 року між банком та ТОВ укладений договір факторингу, згідно якого банк відступив ТОВ право вимоги за кредитними договорами №№ 1, 2, 3, укладеними з відповідачем, про що 20 вересня 2014 року та 10 листопада 2016 року ТОВ повідомило відповідача (а.с.24-26). Згідно розрахунку відповідач станом на 21 листопада 2016 року має заборгованість за кредитним договором № 1 у сумі 11 042,05 грн., яка складається із: кредиту у сумі 9 003,81 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 0,61 грн., комісії у сумі 2 037,63 грн. (а.с.27); за кредитним договором № 2 - у сумі 14 717,17 грн., яка складається із: кредиту у сумі 12 073,31 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 0,91 грн., комісії у сумі 2 642,95 грн.(а.с.28); за кредитним договором № 3 - у сумі 27 667,60 грн., яка складається із: кредиту у сумі 22 441,68 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 1,86 грн., комісії у сумі 5 224,06 грн.(а.с.29). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 3.6. кредитних договорів банк має право відступати повністю чи частково свої права вимоги за цим договором третій особі. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з п. 1.1. договору факторингу від 22 грудня 2014 року банк передає, а ТОВ приймає право грошової вимоги, що належить банку, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с.37-41). Згідно додатку № 1 до реєстру боржників № 1 до договору факторингу, укладеного між банком та ТОВ, включена відповідач за кредитними договорами №№ 1, 2, 3 (а.с.41). Суд вважає, що позивач має право вимоги заборгованості за кредитними договорами на підставі договору факторингу до відповідача. 10 листопада 2016 року позивач направив відповідачеві повідомлення про те, що ТОВ на підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року має право вимоги за кредитними договорами №№ 1, 2, 3 (а.с.24-26). Суд вважає, що відповідач неналежно виконувала свої зобовязання за кредитними договорами №№ 1, 2, 3, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед ТОВ, яке набуло право вимоги, на загальну суму 53 426,82 грн., яка складається із заборгованості: за кредитним договором № 1 на загальну суму 11 042,05 грн., в тому числі: 9 003,81 грн. кредит, 0,61 грн. - відсотки за користування кредитом, 2 037,63 грн. - комісія; за кредитним договором № 2 на загальну суму 14 717,17 грн., в тому числі: 12 073,31 грн. - кредит, 0,91 грн. - відсотки за користування кредитом, 2 642,95 грн. - комісія; за кредитним договором № 3 на загальну суму 27 667,60 грн., в том числі: 22 441,68 грн. - кредит, 1,86 грн. - відсотки за користування кредитом, 5 224,06 грн. комісія. Зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що становить 1 378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved