Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», різницю між фактично нанесеною шкодою та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 2839,59 грн., що є предметом даного позову. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.01.2010 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «КІА Сеrato», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортний засіб «КІА Сеrato», д.н.з. [NUMBER], був застрахований по договору добровільного страхування транспортних засобів №06-R\\01-044-00483 від 28.07.2009 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2010 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв'язку з порушенням [PERSON] Правил дорожнього руху. Згідно Акту виконаних робіт №ГЕ-0000028 від 04.03.2010 року ФОП [PERSON], розмір збитків, які поніс потерпілий для відновлення свого порушеного права становить 14332,00 грн. Оскільки, транспортний засіб «КІА Сеrato», д.н.з. [NUMBER] був застрахований по договору добровільного страхування транспортних засобів №06-R\\01-044-00483 від 28.07.2009 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14332,00 грн. ТДВ СК «Альфа-Гарант» стало відомо, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідно до Полісу № ВС/5430108 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Альфа-Страхування. Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.02.2013 року по справі № 910/26051 за позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ПрАТ СК «Альфа Страхування» було встановлено, що справедливий розмір страхового відшкодування за Полісом № ВС/5430108 становить 11492,41 грн. ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» було сплачено на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант» 11492,41 грн. страхового відшкодування стосовно страхового випадку, який стався 17.01.2010 року. Різниця між фактично нанесеною шкодою та розміром виплаченого страхового відшкодування становить 14 332,00 грн. - 11 492,41 грн. = 2 839,59 грн. Отже, [PERSON] зобов'язаний відшкодувати ТДВ СК «Альфа-Гарант» різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 2839,59 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. На адресу суду надіслав клопотання про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2010 року в 12 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Братиславській, 26 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІА», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «КІА Сеrato», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали тримали механічні пошкодження, а автомобіль «КІА Сеrato», д.н.з. [NUMBER] викинуло на сніговий намет. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 грн. на користь держави. 28.07.2009 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №06-VR\\01-044-00483 наземного транспорту КІА Сеrato д.н.з. [NUMBER]. Згідно Акту виконаних робіт №ГЕ-0000028 від 04.03.2010 року ФОП [PERSON], розмір збитків, які поніс потерпілий для відновлення свого порушеного права становить 14332,00 грн. Оскільки, транспортний засіб КІА Сеrato д.н.з. [NUMBER] був застрахований по договору добровільного страхування транспортних засобів №06-R\\01-044-00483 від 28.07.2009 року в ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнім було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14332,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідно до Полісу № ВС/5430108 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Альфа-Страхування. Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.02.2013 року по справі № 910/26051 за позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ПрАТ СК «Альфа Страхування» було встановлено, що справедливий розмір страхового відшкодування за Полісом № ВС/5430108 становить 11492,41 грн. ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» було сплачено на рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант» 11492,41 грн. страхового відшкодування стосовно страхового випадку, який стався 17.01.2010 року, що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому відповідно до статті 993 цього Кодексу та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідальність особи, яку визнано винною у спричиненні шкоди, за умови наявності у неї полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, наступає лише у разі недостатності страхової виплати, тобто в разі, коли розмір завданої шкоди, яка підлягає відшкодуванню, перевищує розмір страхового ліміту згідно умов договору. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «КІА», д.н.з. [NUMBER], будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/5430108 застрахована в ПАТ «СК «Альфа-Гарант». Виходячи в вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно пред'явлено вимоги до відповідача [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування різниці між фактичними збитками та страховою виплатою, оскільки розмір виплаченого страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності страховика та в той же час сам факт виплати страхового відшкодування страховиком за договором майнового страхування не може слугувати безумовною підставою для пред'явлення вимог до особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності доведених обставин щодо недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування потерпілому шкоди, тобто заподіяння збитків, розмір яких перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON], про відшкодування різниці між фактичними збитками та страховою виплатою, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed