Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006 року, від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що їх спільне життя не склалося, відповідач зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки, скандали, нехтував сімейними цінностями, не дбав про сім`ю. Зазначає, що відповідач кілька разів намагався лікуватися від алкогольної залежності, проте лікування не дало результатів. Крім того, вони неодноразово робили спроби примиритися, однак відповідач щораз поводить себе більш агресивнішим по відношенню до неї та дітей. Понад рік проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, тому переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 04.03.2020 рокуприйнято до розгляду і відкрито провадження у справі, про що повідомлено учасників справи. Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача, яка подала письмове клопотання, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, та проти заочного розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, причин неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 22 липня 2006 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 221, в якому мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved