Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про витребування майна із чужого володіння в якому вказує, що 22 лютого 2021 року між товариством та Відповідачем було укладено договір про фінансовий лізинг № 00004259 (далі Договір) за умовами якого сторони уклали угоду щодо придбання Позивачем та передачу Відповідачу об`єкта лізингу - транспортного засобу марки Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Договором обумовлено вартість об`єкта лізингу; авансовий платіж, обсяг фінансування, кількість лізингових платежів, строк лізингу, щомісячний лізинговий платіж. Позивач на виконання умов Договору придбав вищевказаний автомобіль, тобто набув право власності на нього, зареєстрував його та передав у користування під виплату лізингових платежів Відповідачу. \~ \~ \~ \~Починаючи з 2014 року Відповідач припинив виконувати перед Позивачем свої зобов`язання встановлені Договором та звернувся до суду з позовом про стягнення коштів та під час розгляду вказаної цивільної справи судом касаційної інстанції встановлено, що Договір укладений між сторонами є нікчемним в зв`язку з порушенням вимог закону щодо його нотаріального посвідчення та роз`яснено про застосування до вказаних правовідносин реституції. \~ \~ \~ \~Таким чином, у разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодежувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач в свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користується, тобто сторони договору мають повернутися в попереднє становище. \~ \~ \~ \~Відповідач не повернув об`єкт лізингу, місце перебування автомобіля невідоме, Позивач здійснював дії щодо повернення об`єкту лізингу, в той час як Відповідач звертаючись до суду з позовом, жодних дій щодо повернення сторін в попереднє становище, як то повернення автомобіля не вчинив. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного позивач просить витребувати із володіння [PERSON] транспортний засіб марки Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - [NUMBER] , двигун № [NUMBER] у власність товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні підтримала поданий позов, просила його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник Відповідача в судовому засіданні, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року між лізингодавцем - ТОВ «Порше Лізинг Україна» та лізингоодержувачем [PERSON] було укладено Договір про фінансовий лізинг, об`єкт лізингу транспортний засіб типу VW Jetta 1,6 І Benzin, 2010 року виробництва, шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , вартість об`єкту лізингу еквівалент 23100.00 доларів США, авансовий платіж еквівалент 4620.00 доларів США, обсяг фінансування еквівалент 18480.00 доларів США; кількість лізингових платежів 60, строк лізингу (місяців) 60; лізинговий платіж еквівалент 502.16 доларів США; адміністративний платіж еквівалент 346.50 доларів США; процентна ставка змінна, відповідно до п.6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу; проценти, комісії інші платежі: у відповідності до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для Лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування). /а.с11/ Додатками до Договору про фінансовий лізинг № 00004259 від 22 лютого 2012 року є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу /а.с.12-22/ та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) /а.с.23-26/. Відповідно до рахунку - фактури № ОП-0000448 від 29 лютого 2012 року, ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало у ТОВ «Фірма «ОПАД» автомобіль марки Volkswagen Jetta 1,6 МТ, 2010 року виробництва, № кузову: [NUMBER] , колір сріблястий, вартість 185262.00 гривень. /а.с.27/ Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13 березня 2012 року, власником автомобіля Volkswagen, 2010 року виробництва, № кузову: [NUMBER] є ТОВ «Порше Лізинг Україна». /а.с.28/ Рішенням Попільнянського\~районного суду\~Житомирської області\~від 24\~вересня 2019\~року в\~цивільній справі\~№ 288/383/15-ц\~ відмовлено\~в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про стягнення коштів. /а.с.29-32/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~статями 15,\~16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить витребувати із володіння Відповідача автомобіль, який був переданий йому на підставі нікчемного правочину, а тому вказане майно належить повернути в порядку реституції. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статі 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно зі статтею 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року в справі № 288/383/15-ц, в задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу відмовлено, зустрічний позов [PERSON] \~ до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та моральної шкоди задоволено частково, визнано недійсним договір про фінансовий лізинг за № 00004259 укладений товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] \~ 22 лютого 2012 року, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (ідентифікаційний код 35571472) на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) кошти в сумі 408 440 гривень 16 копійок, в задоволені решти позовних вимог відмовлено. \~ \~ \~ \~Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року в справі № 288/383/15-ц, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» \~задоволено частково. Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року скасовано. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задоволено частково, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг № 00004259 від 22 лютого 2012 року у розмірі 25596.62 гривень, збитки в розмірі 380792.92 гривень, штраф у розмірі 3273.64 гривень, пеню у розмірі 1577.45 гривень, три проценти річних у розмірі 473.73 гривень, а всього 411714.36 гривень. Постановою Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 288/383/15-ц, касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року скасовано. Відмовлено в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості зо договором лізингу та збитків у повному обсязі. Відмовлено в зустрічному позові [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору недійсним, в іншій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. \~ \~ \~ \~Передаючи справу на новий розгляд Верховний Суд визначив, що суд касаційної інстанції не наділений процесуальними повноваженнями на встановлення обставин справи чи оцінку зібраних при її розгляді доказів, а тому не може перевірити належним чином законність висновків суду першої інстанції щодо суми стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] грошових коштів у порядку реституції за нікчемним правочином, з урахуванням вказаних вище роз`яснень, щодо покладення на лізингоодержувача обов`язку по сплаті лізингодавцеві коштів за користуванням предметом лізингу. Зазначено, що рішення суду першої інстанції з цього приводу не містить обґрунтування, а тому наявні підстави вважати, що воно ґрунтується на припущеннях в частині вирішення спору за зустрічним позовом про стягнення грошових коштів у порядку реституції. Відповідно до статті 215 ЦК України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 216 ЦК України передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснює, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що Позивач будучи власником автомобіля марки Volkswagen Jetta, 2010 року випуску, шасі - [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , передав його Відповідачу, згідно умов Договору про фінансовий лізинг від 22 лютого 2012 року, який в зв`язку з недотримання вимог щодо його нотаріального посвідчення є нікчемним. Транспортний засіб, який було передано Відповідачу за умовами нікчемного договору лізингу не повернуто, а тому до вказаних правовідносин підлягає застосуванню реституція та Відповідач зобов`язаний повернути Позивачу майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користується, з метою повернення сторін договору в попереднє становище. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При зверненні до суду Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 15000.00 гривень. Представник Позивача в поданому позові вказує, що відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 10 квітня 2018 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» підписано заявку на надання послуг № 32 про надання послуг з забезпечення належного представництва інтересів у відповідних судах. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). Під час розгляду справи представником Позивача не додано до матеріалів справи підтвердження понесених ним\~витрат на\~правничу допомогу\~та сплати\~коштів в\~розмірі 15000.00\~гривень,\~Договір про\~надання юридичних\~послуг та\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, а тому вказані витрати розподілу не підлягають. Крім того представник позивача просить стягнути також витрати, пов`язані з вчиненням дій необхідних для підготовки справи до розгляду (поштові витрати) в розмірі 500 гривень, проте підтвердження понесених витрат та сплати коштів у вказаному розмірі до матеріалів справи також долучено не було, що є підставою для відмови в задоволенні вимоги про стягнення вищевказаних витрат. Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2778.93 гривень /а.с.10/, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Outcome: partial