Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 05 березня 1994 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 67. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що, спільне життя з відповідачем виявилося невдалим, і збереження сімї стало неможливим. Відповідач належним чином не приймає участі у веденні домашнього господарства, внаслідок чого між подружжям виникали непорозуміння і сварки. В зимку 2015 року шлюбні відносини фактично припинилися. Вважаючи збереження родини неможливим, просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити поданий позов та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 113377 сторони з 05 березня 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 67. Згідно свідоцтва про народження серії 1-КИ № 116266 сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Також, сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO]. Дітей віком до одного року не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з зими 2015 року, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи позовні вимоги щодо розірвання шлюбу суд враховує наступне: Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку для примирення. Враховуючи те, що сторони тривалий час перебувають у шлюбі, від якого мають спільних дітей, один з яких неповнолітній, суд визнав за необхідне призначити сторонам строк для примирення, про що постановив ухвалу від 02 липня 2015 року, і провадження у справі на цей час було зупинене. Згідно пояснень позивачки, протягом зазначеного строку вони не примирилися і позивачка наполягає на розірвання шлюбу судом. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи досліджені доказами обставини справи, суд прийшов до висновку, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сімя розпалася. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище позивачки слід визначити як «Ніколайчук». Враховуючи викладене, на підставі статтей 104, 105, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved