Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська\~ Дніпропетровської області\~ позовною заявою мотивуючи її тим, що 22 серпня 2018 року між ТОВ «ІнтеркешУкраїна»\~ та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 6-23972, згідно якого остання отримала суму грошових коштів у розмірі 6500 грн., зі сплатою 73 % відсотків річних, тип процентної ставки-фіксована. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на Кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 22.08.2018 р. Позивач зазначає, що згідно кредитного договору, кредит був наданий на 12 місяців, дату повернення такого визначено до 22.08.2019 р. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 27 червня 2019 року має заборгованість перед товариством 9 229,87 грн.\~ з яких: 5 687,37 - борг по тілу кредиту; 2 842,50 грн. - нараховані відсотки; 700 грн. - нарахована пеня; 300 грн. - витрати на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання. Оскільки, [PERSON] \~ умов Кредитного договору не виконала, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» 9 229,87\~ грн. а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином, причини не явки до суду не повідомила. Суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 6-23972, згідно якого остання отримала суму грошових коштів у розмірі 6500 грн., зі сплатою 73 % відсотків річних, тип процентної ставки-фіксована. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на Кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 22.08.2018 р. Позивач зазначає, що згідно кредитного договору, кредит був наданий на 12 місяців, дату повернення такого визначено до 22.08.2019 р. Згідно п.1 Кредитного договору, кредит був наданий\~ позичальнику\~ строком\~ на 12 місяців з 22 серпня 2018 року до 22 серпня 2019 року. Зі сторони позивача умови Кредитного договору виконані в повному обсязі, шляхом видачі коштів з каси\~ Кредитора в день підписання договору. Згідно п.6.7. Договору, у випадку якщо позичальник не поверне грошові кошти у строк, передбачений договором, позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору пеню за кожен прострочений платіж, що складає 700,00 грн. Станом на 27 червня 2019 року має заборгованість перед товариством 9 229,87 грн.\~ з яких: 5 687,37 - борг по тілу кредиту; 2 842,50 грн. - нараховані відсотки; 700 грн. - нарахована пеня; 300 грн. - витрати на виїзд до боржника за адресою прописки та проживання. Відповідно до\~ ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст.. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, Позичальник [PERSON] всупереч умовам Договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом встановлено, що позивачем на адресу [PERSON] було надіслано досудові вимоги про погашення заборгованості, даний факт підтверджується копіями рекомендованих повідомлень. Згідно з приписами ст. ст.13,76,80,81ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» суму заборгованості за кредитним договором 9 229,87 грн.\~ з яких: 5 687,37 - борг по тілу кредиту; 2 842,50 грн. - нараховані відсотки; 700 грн. - нарахована пеня. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 300,00 грн. витрат пов`язаних з досудовим врегулюванням повернення заборгованості, то така не підлягає задоволенню, так як такі витрати не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. За таких обставин, даний позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст.141 ЦПКУкраїни з відповідача [PERSON] належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved