Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2015 року, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя у них не склалося, через різні погляди на життя, відповідач не рахувався з її думками, планами, ставив свої інтереси вище сімейних. Через таку поведінку між ними постійно виникали сварки та скандали, тому припинили подружнє життя [PERSON] , що між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, тому переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Просить шлюб розірвати, відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 11.02.2020 року у вказаній справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 9). В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, доповнила, що за п`ять років подружнього життя у них з відповідачем не склались нормальні сімейні відносини, впродовж трьох місяців проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Категорично заперечила щодо наведених відповідачем обставин про причини розладу сімейних відносин, зокрема щодо тверджень відповідача про позашлюбні відносини з [PERSON] . Такі твердження вважає безпідставними та необгрутнованими. Наполягає на тому, що в розпаді сім`ї винен лише відповідач, не бажає конкретизувати його поведінку, з огляду на визнання ним позову. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, просила не надавати строку для примирення та позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Ластівка Ю.В. подала відзив на позовну заяву, який міститься в матеріалах справи, у такому вказано, що подружнє життя сторін дійсно не склалося, проте причиною цьому було надзвичайно активне життя позивачки поза межами сім`ї, вона досить часто знайомилась з особами чоловічої статі, познайомилась із [PERSON] , почала приділяти йому багато уваги, спільно з ним проживала та проводила з ним час. Перебуваючи у шлюбі привела вказаного чоловіка у квартиру [ADDRESS] , почала з ним підтримувати фактичні шлюбно-сімейні відносини. Враховуючи наведене відповідач втратив до позивача почуття любові та поваги, вважає примирення між ними неможливе. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнає, однак категорично не погоджується з обставинами, які навела позивач в позовній заяві. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 10 січня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 23 (а.с. 3), в якому мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Також встановлено, що сторони впродовж трьох місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть та припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Суд приймає до уваги позицію сторони відповідача про визнання позову та розірвання шлюбу. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач висловила своє бажання відновити дошлюбне прізвище, то у відповідності до ст. 113 СК України, суд дійшов висновку, що після реєстрації розірвання шлюбу між сторонами позивачу слід присвоїти прізвище [PERSON] . На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 420,05 грн. судового збору (а.с. 2).

Outcome: approved