Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в загальному розмірі 71904,38 доларів США з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення та судового збору в розмірі 3654 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику 45000 доларів США. При цьому позичальник зобов»язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених цим договором згідно графіку погашення кредиту. Банк виконав свої зобов»язання по наданню кредитних коштів. В подальшому 12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитом [PERSON] Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, у зв'язку з чим у нього станом на 01 грудня 2013 року виникла заборгованість в загальному розмірі 71904,38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1134003,98 грн. та складається із заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 42434,73 долари США, що еквівалентно 669238,13 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 29469,65 доларів США, що еквівалентно 464765,85 грн. Позивач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, про що свідчить відповідна поштова розписка. В судове засідання представник позивача [PERSON] направила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, про що свідчить відповідна поштова розписка, однак в судове засідання не з»явився та не повідомив про причини неявки. В судовому засіданні 03 червня 2015 року [PERSON] подав письмову заяву, в якій просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Дослідивши представлені письмові докази, суд вважає,що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що 26 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. За умовами цього договору [PERSON] отримано кредит в розмірі 45000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 25 серпня 2015 року. За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов пункту 9.2. цього Договору (п. 1.3.1. Договору). Пунктом 1.3.2. Договору кредиту передбачено, що сторони домовились, що за умовами цього Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п. 9.2. Договору. Банк виконав свої зобов»язання, надав відповідачу кошти, передбачені кредитним договором. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 01 грудня 2013 року виникла заборгованість в загальному розмірі 71904,38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1134003,98 грн. та складається із заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 42434,73 долари США, що еквівалентно 669238,13 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 29469,65 доларів США, що еквівалентно 464765,85 грн. Ці обставини підтверджуються: договором про надання споживчого кредиту №11386802000 від 26 серпня 2008 року, додатковими угодами до цього договору №1 від 26 серпня 2008 року, №2,3 від 03 лютого 2009 року, розрахунком заборгованості за договором кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. 12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № 1, за яким ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право вимоги за кредитними зобов'язаннями своїх боржників, в тому числі за кредитом [PERSON] До позовної заяви було надано копію договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року та виписку з Додатку № 1 до Договору факторингу № 1 від 12.12.2011, згідно яких право вимоги за кредитними зобов'язаннями [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11386802000 від 26 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Пунктом 1.4. Договору передбачено, що одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення. Права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобов'язань за первинним договорами і договорами забезпечення (п. 3.1. Договору факторингу). Отже, зі змісту вказаного договору вбачається, що до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшло право вимоги до боржника. Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). З матеріалів справи, а саме з свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вбачається, що згідно розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 732 від 08.12.2011 схвалено рішення про реєстрацію ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» як фінансової установи. Згідно додатку до вищезазначеного свідоцтва види фінансових послуг, які має право здійснювати ТОВ «КЙ-КОЛЕКТ» без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства є факторинг. Відповідно до ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідач заявив письмове клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ст.256,257,267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, а саме виписки за кредитним договором, укладеним із [PERSON] 12 грудня 2011 року був використаний надлишок коштів, внесений відповідачем в рахунок погашення боргу. Позивачем не надано письмових доказів про те, що відповідачем після 12 грудня 2011 року вносилися кошти в рахунок погашення боргу. Позивач звернувся з позовом до суду 16 квітня 2015 року. Таким чином строк позовної давності за вимогами кредитора по 15 квітня 2012 року включно сплив. У відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором по 15 квітня 2012 року включно задоволенню не підлягають. Із позовної заяви та довідки про розрахунок заборгованості ( а.с.5) вбачається,що позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 01 грудня 2013 року. Відповідно до додатку №1/1 графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, заборгованість відповідача за період з 16 квітня 2012 року до 01 грудня 2013 року з погашення основної суми кредиту становить 1830,01 долар США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення суду становить 38700 грн.03 коп. Згідно вказаного додатку заборгованість відповідача за період з 16 квітня 2012 року до 01 грудня 2013 року з погашення процентів за користування кредитом становить 9577,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення суду становить 202539 грн.64 коп. Всього заборгованість відповідача за кредитним договором за вищевказаний період, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 241239 грн. 67 коп. Відповідно до ст.533ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Позивачем не надано об»єктивних доказів того, що у відповідності до вимог закону він має право на використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків, тому його вимоги підлягають задоволенню в гривнях. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 777 грн. 21 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (21,27%).

Outcome: approved