Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. 17 січня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 13.02.1982 року виконавчим комітетом Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис №6. Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 13.02.1982 року, від шлюбу народилось двоє дітей, які на даний час повнолітні. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження у поглядах на сімейні відносини та сімейні обов`язки, в результаті чого вони не проживають спільно близько десяти років. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Вважає, що шлюб існує лише формально, сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку шлюб розірвати. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 17.01.2020 року. Ухвалою судді від 20.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.02.2020 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Позиція учасників судового розгляду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Ковельським МРВ ДРАЦСу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) [PERSON] 13.02.1982 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають двох дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час повнолітні. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладені правові норми, обставини у справі та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи ту обставину, що сторони, згідно поданих заяв, виявили взаємну згоду на розірвання шлюбу, суд вважає недоцільним надавати подружжю термін на примирення.

Outcome: approved