Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17.12.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №1649064 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, згідно якого Товариством надано відповідачу кошти в розмірі 9600,00 грн. Відповідачем зобов`язання за кредитним договором в строк не виконано, кошти не повернуто та не сплачено проценти за користування кредитними коштами. [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 13584,00 грн., яка складається із: 9600,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 3984,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підставі викладеного ТОВ «Авентус Україна» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №1649064 від 17.12.2019 року у розмірі 13584,00 грн. та судовий збір в розмірі 2\~270,00 грн. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Представник позивача ТОВ «Авентус Україна» - Довгаль В.В. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позовну заяву посилаючись на те, що кредитний договір №1649064 від 17.12.2019 року, графік платежів до договору, паспорт споживчого кредиту не підписані відповідачем у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (одноразовим ідентифікатором або ЕЦП), а також те, що відсутні будь які інші докази, як укладення договору, так і існування між сторонами кредитних або зобов`язальних правовідносин. Вважає, позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. У звязку з чим, просить в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17.12.2019 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали договір №1649064 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Акцент кредитного договору відповідачем [PERSON] вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 17.12.2019 року о 01 год. 40 хв. (а.с. 6-7). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. указаного договору, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 9600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат [PERSON] , а останній зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п 1.3. указаного договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1. знижена процентна становить 1,26% від суми позики за кожен день користування позикою (459,90% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору; 1.3.2. стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.2 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування позикою відповідно до п.1.8 цього договору. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.8, 3.4 цього договору. За пунктом 1.6. указаного договору, позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної позичальником в особистому кабінеті позичальника. Пунктом 2.4. договору передбачено, що клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності). Відповідно до п.6.6 договору сторони погодили підписання договору зі сторони Товариства (позикодавця) шляхом накладення аналогу власноручного підпису товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами копіювання та електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно із графіком платежів, який є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1649064 від 17.12.2019 року, сума позики становить 9\~600,00 грн, нарахованих процентів 3\~628,80 грн, а разом до сплати 13\~228,80 грн. Графік платежів вчинено відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 17.12.2019 року о 01:40 год (а.с. 8). Того ж дня, 17.12.2021 року відповідач [PERSON] підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту, в якому сторони обумовили тип кредиту, його суму, строк кредитування, річний та щомісячний процент, плату за оформлення договору, порядок повернення та інші суттєві умови (а.с. 9-10). За інформацією ТОВ ФК «Вей Фор Пей», викладеною у листі №5526-ВП від 12.11.2021 року, ТОВ ФК «Вей Фор Пей» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» 17.12.2019 року здійснило перерахування коштів у сумі 9600,00 грн. за маскою картки [NUMBER] , з кодом авторизації 634241, за номером транзакції в системі WayForPay - creditplus 4486483 (а.с. 23). Загальний розмір зобов`язання, що виник у відповідача у зв`язку з отриманням кредитних коштів та користуванням кредитом, виходячи з поданих доказів складає 13584 грн. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ч.3 ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України Про електронну комерцію, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, матеріалами справи підтверджується, що 17.12.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1649064 в електронній формі шляхом надсилання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в свою чергу ТОВ «Авентус Україна» були виконані зобов`язання за даним договором і перераховано кошти у розмірі 9600,00 грн. на банківську платіжну картку відповідача, вказану ним при реєстрації на веб-сайті ТОВ «Авентус Україна». Доводи представника відповідача про те, що надані позивачем копія кредитного договору № 1649064 від 17.12.2019 року, графік платежів до договору, паспорт споживчого кредиту не містить відомостей про підписання [PERSON] договору в формі, визначеній Законом України «Про електронний цифровий підпис» для підписання електронного правочину (за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису) не приймаються до уваги, оскільки у розділі 7 договору № 1649064 під назвою «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що даний договір підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором 17.12.2019 року о 01:40 год. Графік платежів до договору, паспорт споживчого кредиту містить підпис [PERSON] одноразовим ідентифікатором 17.12.2019 року. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на документах електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем не надано. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем надано належні, достовірні докази того, що правочин був укладений сторонами з усіма регламентованими вимогами електронного підпису, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Загальний розмір зобов`язання, що виник у відповідача у зв`язку з отриманням кредитних коштів та користуванням кредитом, виходячи з поданих доказів складає 13584 грн., з яких: 9600,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 3984,00 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитними коштами. Тому, у зв`язку з порушенням майнових прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved