Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 10.03.2020 року позивач звернувся до суду з вимогами, в обґрунтування яких зазначив, що 30.08.2011 року постановою Малинського районного відділу ДВС накладено арешт на його майно із забороною відчудження. 25.12.2018 року державний виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу ВАТ «ВТБ Банк» на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, арешт на нерухоме майно [PERSON] не знято. Просить суд зняти арешт на житловий будинок з господарськими, надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходяться в [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Бурківська В . подала заяву про розгляд справи без її участі, відзиву на позов не подано. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 30.08.2011 року державним реєстратором Малинського районного управління юстиції Житомирської області на підставі постанови про арешт майна боржника внесено запис обтяження, а саме: арешту нерухомого майна [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га. За кадастровим номером 1823485200:04:001:0163, і житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с.9-11). Відповідно до даних Єдиного реєстру боржників станом на 09.03.2020 року, інформація відносно [PERSON] відсутня (а.с.14). Згідно відповіді в.о. начальника Малинського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №162244 від 12.02.2020 року, 25.12.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВАТ «ВТБ Банк» на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з відсутню майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, та безрезультатністю дій щодо розшуку такого майна. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час відкрите виконавче провадження відносно [PERSON] відсутнє, виконавче провадження №20472833 фактично не виконане, виконавчий лист №2-396 від 05.07.2010 року повернуто стягувачу. З грудня 2018 року і на момент розгляду справи стягував повторно не пред`явив до виконання вказаний виконавчий лист. Згідно ч.3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого листа з підстави п.2 ч.1 ст.37 цього Закону, арешт майна державним виконавцем не знімається. Тобто, державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Враховуючи те, що арешт на майно [PERSON] накладався для забезпечення реального виконання рішення суду, яке на теперішній час не виконано у зв`язку з не поданням стягувачем виконавчого листа, то підстав для його подальшого існування немає. У зв`язку із наявністю арешту позивач не може реалізувати своє законне право на розпорядження власним майном. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом не встановлено порушень прав третіх осіб, у разі звільнення з-під арешту майна, що належить власнику. Тому суд вважає можливим позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved