Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (далі ТОВ «Укрфінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 74\~929 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.01.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за №2015-01-00158 (далі Договір), згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 5000 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 7 днів з урахуванням дня отримання коштів. Позичальник зобовязався повернути суму позики та сплатити відсотки за користування позикою 01.02.2015 року в сумі 5700 грн. 01.08.2015 року ТОВ «Мігфінанс» було відступлено, а ТОВ «Укрфінанс» набуто право вимоги за вищевказаним Договором. У порушення умов Договору відповідач платежі належним чином не здійснював, у звязку з чим станом на момент звернення до суду заборгованість склала 74\~929 грн. Пізніше позивач заявою від 04.05.2016 року (а.с.55) вимоги позову збільшив та просив стягнути з відповідача суму боргу станом на 11.04.2016 року: суму основного боргу 5000 грн., 2% за користування грошовими коштами 44 200 грн., пеню 66 515 грн., суму інфляції 3\~868,20 грн., а всього 119\~583,20 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, підтвердила той факт, що 26.01.2016 року отримала від ТОВ «Мігфінанс» суму позики в розмірі 5000 грн., кошти брала для погашення своїх боргів, погасити борг не має можливості у звязку з відсутністю коштів, просила зменшити суму нарахованої пені у звязку з тяжким матеріальним становищем, оскільки вона є пенсіонеркою, окрім пенсії інших доходів не має. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала правову позицію відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за №2015-01-00158 (далі Договір), згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 5000 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних) (а.с.11). Згідно видаткового касового ордеру від 26.01.2016 року [PERSON] отримала суму 5000 грн.(а.с.12). 01.08.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та ТОВ «Укрфінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/08/2015 (а.с.35). Відповідно до п.3.1 Договору позичальник зобовязався 01.02.2015 року повернути позикодавцю отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою у сумі 5700 грн. Погашення позики та сплата відсотків проводиться разовим платежем. Згідно п.п.7.1, 7.2, 7.2.1 Договору при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 250 грн., у разі невиконання позичальником зобовязань по погашенню позики у терміни, вказані в п. 3.1 договору позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нараховану пеню. У порушення умов Договору відповідач платежі належним чином не здійснював. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1,2 ст.\~625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу за Договором №2015-01-00158 від 26.01.2015 року станом на 11.04.2016 року складає у загальному розмірі 119\~583,20 грн. (а.с.59-68): - сума основного боргу 5000 грн.; - 2% за користування грошовими коштами 435 днів 44 200 грн.; - пеня 66 515 грн.; - сума інфляції за період з 01.02.2015 року по 31.03.2016 року 3868,20 грн. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14, частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд погоджується з розрахунком відсотків за договором позики в розмірі 44200 грн. Разом з цим, вважає, що сума інфляції за період з 01.02.2015 по 31.03.2016 року (а.с.65) становить 3251,74 грн., виходячи з такого розрахунку: Сума інфляції за основним боргом: 5000х1,41091х-5000=2054,54 грн. Сума інфляції за процентами: січень 2015р.-100грн.6д.х1,031-600грн.=18,6 грн.; лютий 2015р.-100грн.х28д.х1,053-2800грн.=148,40 грн.; березень 2015р.-100грн.х31д.х1,108-3100грн.=334,80 грн.; квітень 2015р.-100грн.х30д.х1,14-3000грн.=420 грн.; травень 2015р.-100грн.31д.х1,022-3100грн.=68,20 грн.; червень 2015р.-100грн.х30д.х1,004-3000грн.=12 грн.; липень 2015р.-інф.=0; серпень 2015р.-інф.=0; вересень 2015р.-100грн.х30д.х1,023-3000грн.=69 грн.; жовтень 2015р.-інф.=0; листопад 2015р.-100грн.х30д.х1,02-000грн.=60 грн.; грудень 2015р.-100грн.х31д.х1,007грн.-3100грн.=21,70 грн.; січень2016р.-100грн.х31д.х1,009-3100грн.=27,90 грн.; лютий 2016р.-інф.=0.; березень 2016р.-100грн.х31д.х1,01-3100грн.=31 грн., а всього 1197,20 грн. Загальна сума інфляції за основним боргом та процентами за період з 01.02.2015 по 31.03.2016 року становить 3251,74 (2054,54+1197,20) грн. Виходячи з того, що сума пені значно перевищує розмір боргового зобовязання, а також тяжке матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України зменшити її розмір до 5000 грн. Виходячи з вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 26.01.2015 року в розмірі 57451,74 грн., з яких сума основного боргу 5000 грн., сума відсотків 44200 грн., інфляція 3251,74 грн., пеня 5000 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 584,64 (1218х48/100) грн.

Outcome: partial