Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 01.07.2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Міхненко С.С., який діє в її інтересах на підставі Договору про надання правової допомоги №10-03 від 10.03.2021 року та Ордеру на надання правової допомоги серії ЖТ №099471 від 10.03.2021 року, звернувся до Малинського районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини. Предметом позовних вимог є позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 2500 грн. до 3500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Підставою позовних вимог є те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було припинено 14.09.2016 року рішенням Малинського районного суду. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . На даний час дитина проживає разом з позивачем в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, вихованні. [PERSON] вже зверталася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини. Рішенням Малинського районного суду у цивільній справі №283/1610/20 від 29.12.2020 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2019 року; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Також попереджено [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання [PERSON] і покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При цьому судом не задоволено позовну вимогу [PERSON] щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з цим, з часу ухвалення судом рішення у цивільній справі №283/1610/20 відповідач жодним чином не цікавиться життям та добробутом сина, не відвідує його, не допомагає матеріально, не телефонує. Тобто [PERSON] свого ставлення до дитини не змінив. Отже, такі дії з боку відповідача підтверджують факт умисного ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, ніяких стосунків з сином [PERSON] не підтримує, не проявляє батьківської турботи, не спілкується з ним, не допомагає матеріально. Позивач звертає увагу на те, що батьківство полягає не лише у фізіологічній спорідненості, а й щоденній турботі, навчанні, вихованні, тощо. Саме таку турботу та опіку дитині забезпечує його мати [PERSON] . Також позивач зазначає, що від народження їх спільна з відповідачем дитина має захворювання вираженого порушення психіатричного розвитку з розладом поведінки у вигляді синдрому гіперактивності з дефіцитом уваги, частими опозиційно - протестними реакціями, рисами аутизму у вигляді порушення комунікацій. При цьому відповідач жодного разу не пропонував позивачеві будь-яку матеріальну допомогу, не цікавився тим, яке саме лікування необхідне дитині. [PERSON] вважає, що сума стягуваних з [PERSON] аліментів повинна бути збільшена, оскільки значний розмір коштів йде на лікування дитини та її постійну реабілітацію. Аліменти, які сплачує відповідач на утримання дитини є незначними, оскільки дитина потребує постійного лікування та догляду, на що позивачем витрачається велика сума коштів. Збільшення розміру аліментів, на думку позивача, не поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище, оскільки всі грошові кошти [PERSON] витрачає на власні потреби та інших дітей на утриманні останнього немає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про позбавлення його батьківських прав з доказами на підтвердження обставин на яких він ґрунтується до суду не подав, жодних заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Суханова А.В., яка діє на підставі довіреності №1094/03-51 від 05.10.2021 року, в судове засідання з`явилася, свою позицію по справі представник виклав у висновку органу опіки і піклування щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, залучений до участі у судовому розгляді справи ухвалою від 05.07.2021 року, в судове засідання не з`явився, 20.07.2021 року до суду надійшла заява за підписом сільського голови Анатолія Мельниченка, згідно якої останній просив проводити розгляд справи без участі представника. Також, на виконання ухвали суду, сільським головою [PERSON] проінформовано суд щодо реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місцезнаходження [PERSON] невідоме. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] частково, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.10). 14.09.2016 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/1737/16-ц шлюб між сторонами розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2013 року народження, аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 23.08.2016 року та до досягнення ним повноліття. Рішенням Малинського районного суду від 07.02.2019 року змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2013 року народження, та стягнуто з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду видано виконавчий лист №283/2561/18. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 29.12.2020 року у цивільній справі №283/1610/20 змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2019 року; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на користь[PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Також попереджено [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання [PERSON] і покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При цьому судом не задоволено позовну вимогу [PERSON] щодо позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.26-31). З довідки №2536, виданої 28.05.2021 року за підписом депутата Малинської міської ради Гуцалюк О.М. та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] та самостійно виховує сина [PERSON] , 2013 року народження, а батько дитини участі у його вихованні не приймає, дитина повністю знаходиться на утриманні матері (а.с.15). Відповідно до медичної документації, наявної в матеріалах справи, а саме: виписок, даних обстежень, медичних висновків, епікризів, довідок ЛКК, дитина [PERSON] , 2013 року народження має діагноз, пов`язаний з порушенням психологічного розвитку з розладом поведінки та супутній діагноз - недорозвиток мовлення (а.с.11-14,16-20). Позивач має відповідне посвідчення та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда (а.с.9). Рішенням виконкому Малинської міської ради №105 від 11.06.2019 року надано згоду [PERSON] на отримання психіатричної допомоги малолітньому [PERSON] , 2013 року народження, та доручено [PERSON] повідомити рекомендованим листом батька [PERSON] про дане рішення (а.с.24). Згідно довідки №3 від 25.05.2021 року, виданої за підписом директора Центру розвитку дитини «Сонечко» [PERSON] , вихователя інклюзивної групи [PERSON] та асистента вихователя [PERSON] та довідки №66 від 07.11.2018 року, [PERSON] знаходиться на інклюзивному навчанні. Дитину приводить та забирає мати [PERSON] , яка регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться проблемами розвитку дитини, її успіхами та потребами. За час перебування дитини в даній установі, його батько жодного разу дитину не відвідував, його навчанням та розвитком не цікавився, з вихователем не спілкувався (а.с.21,25). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , виданої Черняхівським відділом ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №3739 від 19.04.2021 року, станом на 01.04.2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 24928,03 грн. (а.с.32-33). Згідно довідки Черняхівського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №3740 від 19.04.2021 року, [PERSON] в період з 14.09.2017р. по 19.04.2021р. на виклики державного виконавця не з`являвся та про причини неявки не повідомляв (а.с.34,35). Також в матеріалах справи наявна постанова державного виконавця про арешт майна боржника від 13.07.2020 року (а.с.36), повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 13.07.2020 року (а.с.37-39), постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 13.07.2020 року (а.с.40),постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користуватися вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 13.07.2020 року (а.с.41). Також, матеріли справи містять докази притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з допущенням заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , а саме: на підставі протоколу №100 про адміністративне правопорушення від 11.05.2020 року, складеногостаршим державним виконавцем Черняхівського районного відділу ДВС (а.с.42), постановою Черняхівського районного суду Житомирської області у справі №293/1466/20 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин (а.с.43). Крім того, постановою Черняхівського районного суду Житомирської області у справі №293/1832/21 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. З наявної в матеріалах справи заяви [PERSON] від 27.05.2021 року вбачається, що остання зверталася до правоохоронних органів з метою реєстрації заяви про вчинення злочину [PERSON] в ЄРДР, який має ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме: ухилення від сплати аліментів на утримання дітей (а.с.47-48). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 19.08.2021 року, комісією, що проводила обстеження у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Марчук А.С. та головного спеціаліста Служби у справах дітей [PERSON] відмічено задовільні умови проживання, утримання та виховання дитини. На момент обстеження дитина знаходилася вдома під наглядом матері, баби та діда. Зі слів діда та баби вихованням, утриманням малолітнього повністю займається його мати [PERSON] . Батько дитини жодного разу не цікавився життям сина, він повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків (а.с.65). Отже, з вищенаведеного вбачається, що позивач проживає разом з сином окремо від відповідача та самостійно забезпечує дитині гідні умови проживання, займається її вихованням, лікуванням та утриманням. З висновку органу опіки та піклування виконкому Малинської міської ради №974/03-51 від 09.09.2021 року вбачається, що інформація щодо участі [PERSON] у вихованні свого малолітнього сина у органу опіки та піклування відсутня, компрометуючи матеріали відносно відповідача також відсутні. Разом з цим, орган опіки та піклування не має вагомих доказів щодо неналежного ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків та тому згідно чинного законодавства неможливо надати обґрунтований висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , 2013 року народження, оскільки не досліджені умови проживання батька, його ставлення до дитини, причини несплати останнім аліментів, участі у вихованні сина. Тому на підставі вищевикладеного орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради вважає за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина (а.с.63-64). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивачем належними доказами доведено ухилення від виконання відповідачем обов`язків по вихованню сина, що полягає в не забезпеченні продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, матеріальним утриманням, не відвідуванні та не спілкуванні з дитиною. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області не встановленодоказів щодо неналежного ставлення батька [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] ,2013 року народження. При цьому суд звертає увагу на те, що Малинським районним судом Житомирської області вже розглядалося питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських правпо відношенню до дитини [PERSON] ,2013 року народження, що було предметом розгляду у цивільній справі №283/1610/20. Разом з цим, у резолютивній частині рішення суду від 29.12.2020 року суд звертав увагу відповідача на необхідність зміни ставлення до виховання [PERSON] і тому було покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Проте відповідачем було проігноровано застереження суду, а органом опіки та піклування не здійснено жодного контролю за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Отже, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Враховуючи нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] добровільно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодного контакту з дитиною не підтримує, не забезпечуєїїдуховний та фізичний розвиток. Навпаки, ситуація ускладнилася тим, що відповідач взагалі не цікавиться життям сина. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Також, щодо позовної вимоги [PERSON] , яка стосується збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, суд не приймає до уваги твердження позивача в обґрунтування вимог на те, що розміру стягнутих аліментів недостатньо для утримання дитини, а також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме 3500 грн. замість 2500 грн., оскільки вказані твердження не доведені належними доказами по справі. Відтак, доказів того, що після ухвалення рішення від 29.12.2020 року у відповідача покращилося матеріальне становище, або змінились обставини, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів в порівнянні з встановленим рішення суду від 29.12.2020 року розміром аліментів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення поданого позову. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 грн., пов`язані з оплатою [PERSON] судового збору за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial