Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агронова» звернулося до суду із прозовом до [PERSON] із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що 31.10.2019 [PERSON] наказом № 51-к прийнятий на роботу до ТОВ «Компанія Агронова» на посаду менеджера (управітеля) зі збуту. 23.12.2020 між сторонами укладено договір поворотної фінансової допомоги № 23/12 (надалі - Договір). Того ж дня на виконання умов Договору позивач платіжним дорученням № 4231 на особистий картковий рахунок відповідача здійснив перерахування грошових коштів у розмірів 125 000,00 грн., зазначивши відповідне призначення платежу. На підтвердження отриманих коштів відповідач надав розписку від 23.12.2020. Згідно з п. 2 Договору, кінцевою датою розрахунку є 22 грудня 2021 року. Поряд з цим, відповідно до п. 9 Договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позику, або був звільнений з ТОВ «Компанія Агронова» з настання такого моменту він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу протягом 10 банківських днів з урахуванням встановленого індексу інфляції, а в разі прострочення оплати, додатково 36 % річних від простроченої суми. 11.02.2021 наказом № 134-к [PERSON] звільнений з ТОВ «Компанія Агронова» за згодою сторін. 07.06.2021 йому було направлено вимогу що погашення заборгованості. Станом на день складення позовної заяви сума позики відповідачем не повернута. Ухвалою суду від 03.08.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, із заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи наведене, на підставі положень ч. 1 ст. 280 ЦПК суд дійшов висновку про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що наказом № 51-к від 31.10.2019 [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «Компанія Агронова» на посаду менеджера (управітеля) зі збуту. 23.12.2020 між ТОВ «Компанія Агронова» та [PERSON] укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 23/12. За змістом умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу поворотну фінансову допомогу для поповнення обігових коштів відповідача, а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в строк до 22 грудня 2021 року. Відповідно до пункту 1 Договору позикодавець передав, а позичальник прийняв 125 000,00 грн. За умовами п. 9 Договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позику, або був звільнений з ТОВ «Компанія Агронова» (за власним бажанням, за домовленістю сторін, або в інших випадках, передбачених Кодексом закоівн про працю України) з настання такого моменту він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу протягом 10 банківських днів з урахуванням встановленого індексу інфляції, а в разі прострочення оплати, додатково 36 % річних від простроченої суми. Позивач свої зобов`язання виконав належним чином та здійснив перерахування грошових коштів у розмірі 125 000,00 грн., що платіжним дорученням № 4231 від 23.12.2020 та розпискою [PERSON] про отримання грошових коштів. Згідно із наказом № 134-к від 11.02.2021 [PERSON] звільнений із займаної посади з 11.02.2021 за згодою сторін відповідно до ст. 36 п. 1 КЗ пПУ. Відтак, строк повернення позики настав 11.02.2021. 07.06.2021 позивача надіслав [PERSON] вимогу про повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 125 000,00 грн. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав. З аналізу змісту договору № 23/12 від 23.12.2020, укладеного між сторонами, слідує що вказаний договір є за своєю правовою природою договором безпроцентної позики. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У даному випадку передача грошових коштів відбулась шляхом зарахування, позивачем грошових коштів на банківський-рахунок відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій .кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)- у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо зобов`язання не виконано або виконано неналежним чином, тс воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач свій обов`язок щодо повернення отриманих коштів не виконав. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем не виконано договірних зобов`язань з повернення боргу, які виникли перед позивачем, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: approved