Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Так, 20.07.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (далі Позивач) та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено кредитний договір № ZRNWSH00000070 (далі Кредитний договір) відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 15000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. Однак, Відповідач не виконує належним чином зобовязання за договором, в звязку з чим станом на 12.01.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 256877,23 гривень, яка складається з наступного: 10178,13 гривень - заборгованість за кредитом; 5625,00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 78436,18 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 162637,92 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без участі його уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак, була повідомлена про дане судове засідання, що підтверджується матеріалами справи, а саме, клопотанням відповідача (від 08.04.2015 року) про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання відповідача було задоволено. Однак, ні в попереднє судове засідання, ні в дане судове засідання не було надано доказів поважності причини неявки відповідача. В свою чергу, в судові засідання 28.05.2015 року та 17.06.2015 року відповідач нічого не надіслав, хоча був повідомлений належним чином про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.05.2015 року та 06.06.2015 року. Приписами ч. 3 ст. 27 ЦПК передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Враховуючи зазначене, відповідач був належним чином повідомлений, однак не скористався своїм правом для участі в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Так, 20.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ZRNWSH00000070 відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 15000,00 гривень, на строк по 19.07.2009 року, для розвитку домашнього господарства зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,00 відсотки в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 1,5 відсотки від суми виданого кредиту. Для погашення заборгованості за цим договором, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом, Позичальник повинен щомісяця у період сплати, за який приймається період з 25 по 30 надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно графіку. Як вбачається з матеріалів справи, банк повністю виконав свої зобовязання за Договором. Однак, відповідач свої зобовязання в повному обсязі не виконала, в звязку з чим станом на 12.01.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором 256877,23 гривень, яка складається з наступного: 10178,13 гривень - заборгованість за кредитом; 5625,00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 78436,18 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 162637,92 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до п. п. 3.1. Договору починаючи з місяця, наступного за датою надання кредиту, щомісяця надавати Банку грошові кошти на рахунок для зарахування коштів з метою погашення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії за користування кредитом згідно умовах, передбачених цим Договором. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. п. 7.1. Договору, цей договір складений у двох примірниках, що мають рівну юридичну силу, і діє з моменту його укладення до повного виконання зобовязань сторонами. Враховуючи вищезазначене та той факт, що відповідач вчасно та в повному обсязі не виконав своїх зобовязань за Договором, позовні вимоги у розмірі 10178,13 гривень - заборгованість за кредитом; 5625,00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 78436,18 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України за несвоєчасне виконання зобовязання, боржнику нараховується пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення платежу. Згідно приписів п. п. 3.2. Договору, у разі невчасної сплати заборгованості по відсотках і комісії Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 відсотків від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Згідно приписів ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Верховний Суд України в постанові від 21 листопада 2006 року у справі № 47/628-05 наголосив на тому, що судам слід надавати оцінку таким обставинам, як ступінь виконання зобовязання боржником, розмір відсотків стягуваної неустойки порівняно з розміром можливих збитків кредитора, а разом з тим і співвідношення предявлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобовязання. Верховний Суд України також обґрунтовує свою позицію через тлумачення ст. 3 ЦК України, відповідно до якої загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобовязання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. В свою чергу, пеня, що заявлена позивачем до стягнення у розмірі 162637,92 гривень у співвідношенні предявленого до стягнення основного боргу і наслідки порушення зобовязання не є співрозмірними. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені до 15000,00 гривень, в звязку з чим, в даній частині позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial