Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання 30.06.2024, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що відповідач - її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.11.2010. За час подружнього життя у них народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розлучення залишилися проживати з нею. На утримання дітей відповідач сплачував аліменти до досягнення ними повноліття. На даний час син [PERSON] , який є повнолітнім, продовжує навчатися. Він є студентом першого курсу денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка, у зв`язку з їхній син потребує матеріальної допомоги батька, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, оскільки офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, інших утриманців та аліментних зобов`язань не має, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечив проти стягнення аліментів, проте зазначив про стягнення аліментів на користь сина, а не його матері. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 09 грудня 2020 року матеріали справи передано судді Гулі Л.В. /а.с. 19/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2020 позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.12.2020. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 20/. 29.12.2020 протокольною ухвалою суду в якості третьої особи до участі в справі залучено [PERSON] , розгляд справи відкладено на 22.01.2021 /а.с. 24/. Розгляд справи по суті відбувся 22.01.2021 за участі позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] . Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі не заперечив. Третя особа на стороні позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.11.2002 /а.с. 7/. Також судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.11.2010 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили /а.с. 9/. Відповідно до будинкової книги на квартиру [ADDRESS] [PERSON] є власником зазначеного майна, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із синами: [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11-17/ Сторонами визнається та не оспорюється факт стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повнолітня в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно. Стягнення припинено з 25.10.2020 у зв`язку із досягненням [PERSON] повноліття. Згідно з довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка № 627 від 19.11.2020 [PERSON] дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка. Навчання за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Закінчує навчання 30.06.2024 /а.с. 10/. Згідно з довідкою ТзОВ «Клініка хірургії серця та судин» № 01 від 12.01.2021 позивачка [PERSON] дійсно працює в ТзОВ «Клініка хірургії серця та судин» з 19.03.2020 та звільнена від необхідності перебувати на робочому місці з 01.04.2020 на весь час оголошення карантину /а.с. 28/. Згідно з довідкою ТзОВ «Регіональний консультант» № 1 від 18.01.2021 позивачка [PERSON] працює в ТзОВ «Регіональний консультант» за сумісництвом медичною сестрою та її дохід за період з 01.06.2020 по 31.12.2020 становить 8512,19 грн /а.с. 29/. Згідно з довідкою ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 6 від 22.01.2021 відповідач [PERSON] працює у ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» машиністом тепловоза ІІІ класу та його дохід за період з липня 2020 року по грудень 2020 року становить 93490,32 грн /а.с. 27/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю отримання [PERSON] , який продовжує навчання, матеріальної допомоги (аліментів) на своє утримання та ненаданням такої допомоги відповідачем у добровільному порядку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який навчається на І курсі денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка, навчання закінчує 30.06.2024, тобто до досягнення ним 23-х років. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд виходить з того, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, тому останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. При цьому суд враховує як матеріальне становище відповідача, який працює у ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» машиністом тепловоза ІІІ класу та його дохід за період з липня 2020 року по грудень 2020 року становить 93490,32 грн, так і його сина [PERSON] , який продовжує навчання та є студентом І курсу денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Таким чином, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 грудня 2020 року і до закінчення ним навчання 30.06.2024, але не довше, як до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцяти трьох років. На думку суду, такий розмір аліментів є достатнім в нинішніх умовах проживання з урахуванням продовження навчання сином та його потреб. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. А тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved