Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №СL-138608 від 09.10.2018 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем, в розмірі 84695,01 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 53525,17 грн, пені - 21388,62 грн, інфляційних збитків - 6476,53 грн та трьох процентів річних від простроченої суми - 3268,69 грн. 20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та позивачем укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №СL-138608 від 09.10.2018 року. Звернення до суду за захистом свого порушеного права мотивовано тим, що відповідачем належним чином не виконуються договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, відтак, відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 04.08.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за останнім відомим місцем її проживання. Однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою поштового відділення зв`язку про неможливість вручення останнього за закінченням строку зберігання (а.с. 40). Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.10.2018 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №СL-138608, за яким банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредитні цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Умови надання кредиту: сума кредиту становить 35880,00 грн, кредит видається строком на 60 місяців, терміном до 06.10.2023 року, реальна річна процентна ставка - 66,99 % річних. Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору (а.с. 4-6). За умовами п. 6.9 кредитного договору, банк у випадках, передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пункт 7.1 кредитного договору передбачає, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. 20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (надає фінансування) АТ «Кредобанк» (а.с. 10-15). Згідно з витягом з додатку №1 до договору факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 року вбачається, що АТ «Кредобанк» передало ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором №СL-138608 від 09.10.2021 року (а.с. 20). У відповідності до вказаного додатку №1, загальна сума заборгованості відповідача станом на 19.06.2019 року в частині щодо непогашенного кредиту, несплачених процентів за користування кедитом, комісій, плат становить 53525,17 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитному договору №СL-138608 від 09.10.2018 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (який міститься в позові - а.с. 1, звор. стор. та а.с. 2) вбачається, що заборгованість відповідача станом на 02.07.2021 року становить 84695,01 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 53525,17 грн (сума залишку за кредитом - 35880,00 грн та суми прострочених процентів - 17645,17 грн), пені - 21388,62 грн, інфляційних збитків - 6476,53 грн та трьох процентів річних від простроченої суми - 3268,69 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач не надав. При розгляді даної справи встановлено, що згідно з п. 7.1 кредитного договору сторони у письмовій формі домовились про те, що розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі вищевказаного пункту кредитного договору, не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання; відтак, оскільки сума заборгованості відповідача становить 53525,17 грн, то розмір пені не повинен перевищувати 8028,78 грн (52525,17 грн х 0,15). У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем, - 21388,62 грн. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню відповідно до умов укладеного сторонами договору в сумі 8028,78 грн. При вирішенні спору щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів згідно ст. 625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати) суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено судом, строк дії кредитного договору № CL-138608 від 09.10.2018 року - 60 місяців та договірні відносини діють до 06.10.2023 року. Договором передбачено розмір процентів за користування кредитними коштами та пеня за порушення боржником зобов`язання в розмірі подвійної ставки НБУ. При вирішенні питання про стягнення коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено судом, умовами кредитного договору № CL-138608 від 09.10.2018 року передбачена сплата позичальником процентів 69,99 % річних та узгоджена відповідальність за несвоєчасне виконання або невиконання зобов`язань за договором у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. З огляду на зазначене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків у сумі 6476,53 грн та 3% річних - 3268,69 грн. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму в розмірі 61553,95 грн (53525,17 грн. - заборгованість за кредитом; 8028,78 грн - пеня). В решті вимог позову слід відмовити за їх недоведеністю. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної суми позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 84695,01 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 61553,95 грн, що становить 76,54 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1734,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial