Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 17.04.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції , актовий запис № 373 . Від сумісного життя мають неповнолітню дитину: доньку- Піхоцьку Мар»яну Юріївну , 11.12.2011 р.н . Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року. Вважає, що відповідач їй зраджує, крім того, зазначає, що його поведінка є дивною, іноді неадекватною. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння .За таких обставин , вважає подальше сумісне життя та збереження сім»ї неможливим . Після розірвання шлюбу дитина залишиться з матір»ю. У судове засідання сторони не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та вказала , що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити їй шлюбне прізвище . Відповідач через канцелярію суду надав заяву, в якій також просив слухати справу без його участі, зазначив , що позов визнає і просить його задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.04.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції , актовий запис № 373 . Від сумісного життя мають неповнолітню дитину: доньку- Піхоцьку Мар»яну Юріївну , 11.12.2011 р.н . Шлюбні відносини припинили своє існування з жовтня 2015 року , спільне господарство не ведеться. Сторони не виявили бажання примиритися. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав , суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved