Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.05.1989 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через неповагу відповідачем дружини, приниження людської гідності позивачки. Крім цього позивач зазначає, що подружніх відносин сторони не підтримують. Позивач вважає надання строку для примирення недоцільним, оскільки поведінка відповідача є невиправною та це буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.05.1989 року Личинівською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області, запис № 3. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились. Однак від кожного з них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зважаючи на дані обставини, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 20.05.1989 року Личинівською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області, сторони зареєстрували шлюб 20.05.1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 3. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведеться, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що слід розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 20.05.1989 року Личинівською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області, запис за № 3.

Outcome: approved