Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1212/4342CLBPS від 16 вересня 2013 року. Відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 23 600,00 грн. Посилається на те, що 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу за № 20150721-Г та станом на дату відступлення права вимоги 21 липня 2015 року заборгованість [PERSON] становила 26 840,85 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 17 237,84 грн., заборгованості за процентами та комісією 4 139,73 грн., пені за порушення графіку погашення заборгованості 5 463,28 грн. А тому просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені ним судові витрати по справі. Представники позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги повністю підтримує та просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1212/4342CLBPS, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 23 600 грн. 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу за №20150721-Г, згідно умов якого позивач набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором. Згідно до змісту частини першої статті 1077 ЦК України За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до вимог частини першої статті 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було повідомлено відповідача про відступлення права вимоги 27 липня 2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1212/4342CLBPS від 16 вересня 2013 року, розмір заборгованості станом на дату відступлення права вимоги 21 липня 2015 року становить 26 840.85 грн., в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 17 237,84 грн., заборгованість за процентами та комісією 4 139,73 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 5 463,28 грн. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими і такими, що мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.. ст. 256, 257, 260, 261, 267, 509, 526, 530, 1046, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved