Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2013 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що між ними не має взаєморозуміння, не можуть знайти спільної мови в процесі сімейного життя та ведення спільного господарства, втрачено почуття любові та поваги, разом не проживають з 2015 року, подружніх відносин не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе і зберегти шлюб між ними немає ніякої можливості, оскільки він існує лише формально. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, відповідно до п.4 ч. 8ст.128 ЦПК України , в судове засідання не з`явився , причин неявки суду не повідомив, відзив не надав. Суд, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1986 року (а.с.7). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Примирення між сторонами неможливе. В зв`язку з відсутністю інформації щодо місця перебування відповідача , розірвати шлюб через органи РАЦС позивач не має змоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved