Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

ТОВ «Смарт Фінексперт» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 15 357 грн. 38 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ТОВ «ЮГ Кредит» та відповідачем кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн., строком повернення не пізніше 10.01.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 730% річних (два відсотки від суми наданого кредиту за кожен день користування ним), і зобов'язався повернути кредит у визначений договором строк, сплатити проценти та відповідну платню за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в порядку і в строки, передбачені договором. Згідно з укладеною між ТОВ «ЮГ Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) додатковою угодою № 1 від 15.01.2015 року до кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року передбачено сплату процентів та відповідної платні за користування кредитом та продовжено строк повернення кредиту до 31.01.2015 року. 30.12.2014 року позивач уклав з ТОВ «ЮГ Кредит» договір факторингу № 30-12/14-ЮК, за умовами якого останній відступив позивачу право вимоги до своїх боржників, у тому числі до відповідача [PERSON], щодо реального та належного виконання зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з тим, що [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково а саме: суму простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 3 000 грн., пояснивши, що він є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, на теперішній час не має можливості сплачувати кредит та відсотки, він намагався врегулювати з позивачем даний спір мирним шляхом, але не зміг домовитися з керівництвом товариства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.12.2014 року між ТОВ «ЮГ Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № ЮК-00018558, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит для споживчих цілей у розмірі 3 000 грн., а [PERSON]., в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 10.01.2015 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, що встановлюється в розмірі два відсотки від суми наданого кредиту за кожен день користування ним (730 відсотків річних) та підлягають сплаті позичальником кредитодавцю в день повернення суми кредиту. Передбачені цим пунктом проценти нараховуються виключно за період, на який надається кредит. Згідно з п. 1.4 кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року проценти за користування кредитом нараховуються з дня передачі позичальнику суми кредиту і до дня, що визначений пунктом 3.1 договору як дата повернення суми кредиту (дата остаточного розрахунку) включно. На підставі п. 5.1 кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року у випадку, якщо позичальник не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, позичальник зобов'язаний з наступного дня після настання дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2,5% від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. При цьому з початком періоду прострочення позичальником виконання своїх грошових зобов'язань проценти на суму кредиту не нараховуються. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року у випадку прострочення сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів, позичальник додатково до пені, передбаченої п. 5.1 сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн. Згідно з укладеною між ТОВ «ЮГ Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) додатковою угодою № 1 від 15.01.2015 року до кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2015 року передбачено сплату процентів та відповідної платні за користування кредитом та продовжено строк повернення кредиту до 31.01.2015 року. На підставі договору факторингу № 30-12/14-ЮК від 30.12.2014 року, акту приймання-передачі документів, укладених між ТОВ «Смарт Фінексперт» (фактор) та ТОВ «ЮГ Кредит»(клієнт), фактор передав грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошових вимог до третіх осіб (боржників), у тому числі до відповідача [PERSON], що виникли на підставі кредитних договорів, зазначених в додатку № 1 до цього договору (а.с. 18-19, 20, 21-22). Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Смарт Фінексперт» є правонаступником ТОВ «ЮГ Кредит»у відносинах за спірним кредитним договором, надав суду всі необхідні документи, що підтверджують перехід до нього права вимоги у спірному зобов'язанні. У зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року, позивачем було здійснено вимогу виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. До моменту подання позову до суду зазначена вимога не виконана і відповідні суми позивачу не сплачені. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що ТОВ «ЮГ Кредит», правонаступником якого у спірних кредитних відносинах є позивач, надав відповідачу кредит. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Як вбачається з розширеного розрахунку заборгованості станом на 13.06.2015 року загальна заборгованість [PERSON] за невиконання зобов'язань по кредитному договору № № ЮК-00018558 від 26.12.2014 року становить 15 357 грн. 38 коп., що складається з: 3 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 960 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9 975 грн. - пеня, 100 грн. - штраф, 1 279 грн. 08 коп. - інфляційні витрати, 43 грн. 30 коп. - три відсотки річних (а.с. 13). За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами, в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Статтею 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER], виданим Пенсійним фондом України 17.06.2009 року, [PERSON] є пенсіонером, інших доходів не має. Таким чином, враховуючи ступінь виконання відповідачем зобов'язання на час звернення ТОВ «Смарт Фінексперт» до суду, матеріального стану відповідача та інших інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру пені з 9 975 грн. до 1 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial