Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

ТОВ «Служба термінового кредитування» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 34559,62 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.08.2014 року сторонами укладено кредитний договір №140814-134918, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 1000 грн., зі сплатою відсотків у сумі 280 грн., на строк до 27.08.2014 року. [PERSON] зобовязалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте надав суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.56). Відповідач у судове засідання не зявилася, повідомлена про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, жодних заяв, заперечень чи відзиву на позовну заяву не подавала. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не зявився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобовязаний виконати свій обовязок; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 14.08.2014 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] укладено кредитний договір №140814-134918, згідно якого остання отримала кредит у сумі 1000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день користування кредитом, а всього на суму 280 грн., які нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту та закінчуючи датою повернення кредиту, що разом складає 1280 грн., а кінцевим терміном повернення коштів є 27.08.2014 року. Відповідно п.6.1 Кредитного договору сторони узгодили, що у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до позичальника застосовуються штрафні санкції згідно п.6.2 Кредитного договору, а саме за порушення строків повернення кредиту позичальник повинен сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2% від суми кредиту, що вказано в п.1.2 цього договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Відповідно п.9.7 Кредитного договору відповідач підтвердив, що перед укладенням цього договору йому було письмово повідомлено про умови кредитування відповідно ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також підтвердив, що інформація, зазначена у ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана позичальнику у повному обсязі. Сторони домовилися про позовну давність 10 років, що визначено пунктом 9.2 Договору (а.с.5-9). У звязку із неналежним виконанням [PERSON] умов договору станом на 19.12.2018 року утворилася заборгованість на загальну суму 32780 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 1000 грн., за відсотками 280 грн., пеня 31500 грн., що підтверджується наданим ТОВ «Служба термінового кредитування» розрахунком (а.с.10-37). Таким чином, зваживши у сукупності надані ТОВ «Служба термінового кредитування» докази по справі суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобовязань, а тому позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими, проте підлягають лише частковому задоволенню, оскільки позивач у резолютивній частині позову просить стягнути з відповідача борг у сумі 34559,62 грн., проте матеріалами долученими позивачем до позову доведено існування заборгованості в розмірі 32780 грн., яка підлягає стягненню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що судові витрати в сумі 1762 грн. (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з положень ст.133 ЦПК України комісія банку за сплату судового збору в сумі 17,62 грн. не є судовими витратами, а тому не підлягає стягненню.

Outcome: partial