Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовом в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] 99 526,64 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.06.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №04004326646, відповідно до умов якого ТОВ «ПростоФінанс» надав [PERSON] кредит в сумі 141 100 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплатити неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього графіком платежів. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалося відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення, зокрема ТОВ «Кредитні ініціативи» набув прав вимоги по даному кредитному договорі. ТОВ «ПростоФінанс» виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 06.08.2015 року в нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 99 526,64 грн., з яких 67 714,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17 355,28 грн. заборгованість по відсотках, 7 255,27 грн. комісія та 7 201,17 грн. штрафу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним, просить позов, з урахуванням уточнених позовних вимог задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала суму заборгованості за кредитним договором, однак проти стягнення суми заборгованості на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заперечила, пояснивши, що про відступлення права вимоги, їй не було відомо, первісний кредитор її не повідомив, а тому зобовязань перед ТОВ «Кредитні ініціативи» вона немає. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, що 10.06.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №04004326646, відповідно до умов якого ТОВ «ПростоФінанс» надав [PERSON] кредит в сумі 141100 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплатити неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього графіком платежів /а.с.4-6/. Згідно п.2.1 даного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 9,9% річних від непогашеної суми кредиту. Відповідно до п.п.2.2, 2.3 договору позичальник сплачує разову комісію за надання кредиту в розмірі 1,5% від початкової суми кредиту та щомісячно сплачує комісію за управління кредитом в розмірі 0,2% від початкової суми кредиту. Згідно п.2.4 кредитного договору кредит надається шляхом перерахування всієї суми кредиту відповідно до цільового призначення на банківські рахунки, вказані позичальником у письмовій заяві, наданій кредитодавцеві /а.с.4, 10/. Як вбачається із п.3.1 кредитного договору, кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку платежів (не пізніше 10) числа місяця у відповідному платіжному періоді. Відповідно до п.п.7.2, 7.3 кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобовязань щодо сплати щомісячних платежів згідно умов договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобовязання по сплаті якого порушено позичальником. У випадку порушення позичальником зобовязання щодо сплати простроченої заборгованості та/або усунення істотного порушення умов цього договору (чи договору забезпечення) після отримання вимоги кредитодавця про дострокове погашення заборгованості, в порядку, передбаченому в п.п.5.1.6, 6.2.3 цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) в розмірі 20% від суми кредиту, який повинен бути сплачений достроково за вимогою кредитодавця. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобовязання в натурі. У відповідності до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Також судом встановлено, що 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалося відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення, зокрема ТОВ «Кредитні ініціативи» набув прав вимоги по даному кредитному договорі /а.с.14-21/. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ПростоФінанс» належним чином виконав свої зобовязання за договором надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором, що стверджується заявою [PERSON] та не заперечується відповідачем в судовому засіданні. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено, та підтверджується довідкою про заборгованість /а.с.107/, що [PERSON] отримала кредит, однак, порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 06.08.2015 року в неї утворилась заборгованість перед ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 99526,64 грн., з яких 67714,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17355,28 грн. заборгованість по відсотках, 7255,27 грн. комісія та 7201,17 грн. штрафу. Суд критично ставиться до заперечень відповідача про те, що вона заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи» не має, оскільки її належним чином не було повідомлено про відступлення права вимоги від ТОВ «ПростоФінанс» до ТОВ «Кредитні ініціативи» з огляду на таке. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором, а неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє її від обовязку погашення кредиту взагалі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України №6-979цс15 від 23.09.2015 року. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором №04004326646 від 10.06.2008 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №04004326646 від 10.06.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 956,76 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви /а.с.4, 106/.

Outcome: approved