Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» (далі - Товариство) звернулося до суду із позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 149788грн. 57коп. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 4041639950 від 26 січня 2017 року (далі кредитний договір) між Товариством та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 107850грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 відсотків щомісячно від суми кредиту та 0,01 відсотка річних від суми боргу за договором строком на 12 місяців до 26 січня 2018 року. 26 січня 2017 року між Товариством та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки № 4041639950-П (далі договір поруки), згідно до якого [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Товариством за виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем [PERSON] . В зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань станом на 06 грудня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 149788грн. 57коп., яка складається із 55673грн. 75коп. заборгованості за кредитом, 7грн. 50коп. заборгованості за річними відсотками, 69656грн. 64коп. заборгованості по щомісячним відсоткам та 24450грн. 68коп. пені, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Рибак А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що позивач Товариство не надало жодних доказів того, що відповідач [PERSON] отримав кредитні гроші, крім того, вважає, що по стягненню пені минув строк позовної давності в один рік, по вимогам до відповідача [PERSON] минув строк позовної давності вимог до поручителя, тому що Товариство звернулося до суду із позовом більш ніж чим через півроку після спливу строку зобов`язання, також вважає, що Товариство не має право нараховувати будь-які платежі із спливом строку дії договору. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, але в судове засідання не з`явився. Надав пояснення, в яких позовні вимоги не визнав, вважає, що позивач Товариство не надало жодних доказів того, що він отримав кредитні гроші, крім того, вважає, що по стягненню пені минув строк позовної давності в один рік, також вважає, що Товариство не має право нараховувати будь-які платежі із спливом строку дії договору. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору між Товариством та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 107850грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 відсотків щомісячно від суми кредиту та 0,01 відсотка річних від суми боргу за договором строком на 12 місяців до 26 січня 2018 року (а.с.5). 26 січня 2017 року між Товариством та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки, згідно до якого [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Товариством за виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем [PERSON] (а.с.18) В зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань станом на 06 грудня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 149788грн. 57коп., яка складається із 55673грн. 75коп. заборгованості за кредитом, 7грн. 50коп. заборгованості за річними відсотками, 69656грн. 64коп. заборгованості по щомісячним відсоткам та 24450грн. 68коп. пені (а.с.17). Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК). Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.599 ЦК встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст.550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає\~перед кредитором\~у тому\~ж обсязі,\~що і\~боржник,\~включаючи сплату\~основного боргу,\~процентів,\~неустойки,\~відшкодування збитків,\~якщо інше\~не встановлено\~договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем Товариством надані відповідні докази того, що відповідач [PERSON] отримав кредит довідка руху коштів по кредиту від 06 грудня 2018 року (якою підтверджується рух коштів по кредиту: переведення суми кредиту та часткове погашення кредиту відповідачем [PERSON] ) (а.с.16) та платіжне доручення № І106553580 від 26 січня 2017 року (яким підтверджується переведення позивачем Товариством кредитних коштів на рахунок відповідача [PERSON] ) (а.с.107). Таким чином, позивач Товариство довело, що виконало свої обов`язки за кредитним договором, тому відповідачі мають виконати свої солідарні обов`язки за кредитним договором перед позивачем. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору між Товариством та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 107850грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 відсотків щомісячно від суми кредиту та 0,01 відсотка річних від суми боргу за договором строком на 12 місяців до 26 січня 2018 року. Ураховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 26 січня 2018 року позивач не міг нараховувати такі проценти. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково: стягненню підлягають відсотки за період дії договору позики з 26 січня 2017 року по 26 січня 2018 року, тобто за 1 рік. Ця сума складає, згідно до розрахунку позивача (а.с.17) 25819грн. 32коп. заборгованості за щомісячними відсотками та 2грн. 78коп. заборгованості за річними відсотками. Також згідно до розрахунку позивача відповідач має заборгованість за сумою кредиту в сумі 55673грн. 75коп. та за пенею в сумі 7290грн. 51коп. Пеня за період після 26 січня 2018 року не може бути стягнута судом, тому що вона розрахована позивачем із нарахуванням й на суму безпідставно нарахованих за цей період відсотків, а тому суд стягує лише підтверджену суму пені. Щодо заперечень проти позову відповідачів стосовно строк давності за пенею, то позивач звернувся до суду в грудні 2018 року, тобто до спливу строку після закінчення зобов`язання тобто після 26 січня 2018 року. Щодо заперечень відповідачки [PERSON] про сплив строку позовної давності вимог до поручителя, тому що Товариство звернулося до суду із позовом більш ніж чим через півроку після спливу строку зобов`язання, то відповідно до п.6.3 договору поруки такий строк складає 5 років, з чим погодилась відповідачки, підписуючи договір поруки. Інших доказів належних, допустимих та достовірних у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову відповідачі не надали. Таким чином, із відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню 55673грн. 75коп. заборгованості за кредитом, 2грн. 78коп. заборгованості за річними відсотками, 25819грн. 32коп. заборгованості по щомісячним відсоткам та 7290грн. 51коп. пені, а тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені частково із зменшенням суми відсотків та пені на підставі вищезазначених норм. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, та відносить до них витрати позивача на оплату судового збору в сумі 2246грн. 83коп., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів в рівних частках пропорційно до задоволених вимог. Вимоги Товариства складали 149788грн. 57коп., позов задовольняється в сумі 88786грн. 36коп. (55673,75+2,78+25819,32+7290,51), що в 1,68 разів менш позовних вимог (149788,57/88786,36), а тому стягненню підлягають судові витрати в сумі 1337грн. 40коп. (2246,83/1,68), тобто по 668грн. 70коп. з кожного відповідача (1337,4/2).

Outcome: partial