Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 27 січня 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №15, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з ним, та витрати по справі покласти на нього. Свої вимоги мотивує тим, що 27.01.2015 між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Ще до його реєстрації у них з [PERSON] народилось шестеро дітей: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, [PERSON] , [INFO] , який також є повнолітнім, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час поживають разом з ним. Спільне життя з відповідачкою не склалось через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Між ними виникали непорозуміння, але вони були незначними, він не надавав їм значення, мирився зі всім заради збереження сім`ї. Але дружина все частіше почала віддалятись від сім`ї, перестала приділяти дітям увагу та неодноразово без попереджень та, не надававши жодних пояснень, зникала на кілька днів. На його прохання переглянути та припинити свою аморальну поведінку вона не реагувала. Основною причиною розірвання шлюбу стало те, що дружина у 2015 році вже вдруге була засуджена до позбавлення волі на 4 роки 1 місяць та, вийшовши з в`язниці, знову почала вести аморальний спосіб життя і в черговий раз залишила дітей та поїхала в невідомому напрямку. Йому стало відомо від її родичів, що вона проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком в м. Прилуки та до сім`ї повертатись не збирається. Враховуючи те, що відповідачка не дбає про сім`ю та сімейний затишок, а її поведінка є негативним взірцем для їх дітей, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. За його глибоким переконанням сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у нього, так і у відповідачки на ґрунті сімейно-побутових проблем, протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинено, оскільки з листопада 2018 року вони не проживають як подружжя, спільного господарства не ведуть. Спору про розподіл майна у них не виникає. Через відділ ДРАЦСу розірвання шлюбу є неможливим, оскільки у них є неповнолітні діти, тому вимушений звернутись до суду. Надання терміну для примирення вважає недоцільним, оскільки вони не проживають як подружжя вже майже два роки, а тому він вважає, що вони мали достатньо часу для примирення, але з боку відповідачки не було жодних дій для цього. Звертає увагу, що в 2019 році він вже звертався до Долинського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, однак через його неявку суд своєю ухвалою від 11 грудня 2019 року залишив позовну заяву без розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов задовольнити, шлюб розірвати, дітей залишити проживати з ним, понесені ним судові витрати з відповідачки не стягувати. Не заперечив щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов від неї на адресу суду не поступало. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.12.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. Відповідачка відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 22.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 29 січня 2021 року позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій він також не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 29.01.2021 суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 27 січня 2015 року, який зареєстрований Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 25.11.2020 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.21). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.10.2016 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27.01.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.10.2016 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.10.2016 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 235, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 24, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 156, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 189 (а.с.6, 7, 8, 9). Відповідно до ухвали слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненької області від 29.04.2015 у справі №568/516/15-к, постановлено обрати відносно [PERSON] , [INFO] , підозрюваної за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, запобіжний захід тримання під вартою на період з 27.04.2015 по 25.06.2015 у слідчому ізоляторі м. Рівне з визначенням розміру застави (а.с.10). Згідно з ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.12.2017 у кримінальному провадженні №11-кп/785/1049/17, справа №521/8697/17, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 про умовно-дострокове звільнення засудженої [PERSON] від подальшого відбування покарання залишено без змін, постановлено звільнити [PERSON] з під варти в залі суду негайно. (а.с.11-12). Сторони з листопада 2018 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, більше двох років проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають діаметрально протилежні погляди, що унеможливлюють збереження сім`ї. Відповідачка заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляла, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Крім того, позивач просить дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з ним. Однак щодо дочки [PERSON] , [INFO] , якій вже виповнилося 16 років, та сина [PERSON] , [INFO] , якому виповнилося 14 років, то, враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України, згідно з якою якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, діти самі вправі приймати рішення з ким із батьків проживати, тому в цій частині позову суд вважає слід відмовити. Щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги відсутність заперечень від відповідачки з даного приводу та фатичне проживання дітей разом з батьком, суд вважає, їх слід залишити проживати з позивачем [PERSON] . Від відповідачки жодних клопотань до суду про зміну прізвища не надходило. Відповідно до ст. 113 СК України, це є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: шлюб між сторонами слід розірвати, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з батьком, позивачем у справі, а за неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити право визначати з ким з батьків вони бажають проживати, відповідно не визначати в рішенні суду їх місце проживання. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат, до яких позивач відносить сплату ним судового збору в розмірі 840,80 грн (а.с.4), суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує його вимогу, викладену ним у його заявах, залишити всі витрати по справі за ним та з відповідачки не стягувати. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: partial