Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що 26.03.2013 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2003177586. Згідно з кредитним договором банк надав відповідачу кредит у сумі 18358, 20 грн. 24.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст.512,514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № 2003177586 від 26.03.2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № 2003177586 від 26.03.2013 року. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не погасив суму кредиту та сплачені відсотки, внаслідок чого станом на 01.08.2014 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23516, 82 гривень. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наданих доказів, в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 26.03.2013 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2003177586, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 18358, 20 грн. (а. с. 5-9). 24.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст.512,514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № 2003177586 від 26.03.2013 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № 2003177586 від 26.03.2013 року. (а. с. 16-24). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1.4.1 договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 26.03.2015 року. Згідно з п.3.6 договору, банк має право повністю або частково відступити право вимоги за кредитним договором. В порушення ст. ст.509, 526,1054 ЦК України, відповідачем не погашено належну до сплати сума кредиту та не сплачено відсотки, внаслідок чого станом на 01.08.2014 року утворилась загальна заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 516 ( двадцять три тисячі п'ятсот шістнадцять) гривень 82 копійки, з яких: 17 921 (сімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять одна) гривень 29 копійок - заборгованість по тілу кредиту; 5 595 ( п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять) гривень 53 копійки - заборгованість по нарахованим відсоткам.(а. с.25). Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ст. 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, тому є підстави для задоволення позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved