Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2010 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, а саме: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через несумісність характерів, різні погляди на життя, це призвело до того, що вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили подружні стосунки, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надає, в зв'язку з чим вона разом з донькою була вимушена переїхати до своєї матері в [PERSON] Крим, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, дитину залишити з нею, і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про місце, дату і час слухання справи повідомлялася належним чином і в установлений строк. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, оскільки вона перебуває у своєї матері на території Автономної [PERSON] Крим і в зв'язку з політичною ситуацією, що склалася, та припиненням руху залізничного і автомобільного транспорту, не має змоги з'явитися у судове засідання. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Відмовляється сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки в своїй заяві вона не просить задоволити вказану позовну вимогу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2010 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, а саме: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. На даний час сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. Що стосується зміни прізвища позивачкою, то це питання повинно вирішуватися органами ДРАЦСу після розірвання шлюбу. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю, визначивши її місцем проживання місце проживання матері, проти чого сторони не заперечують. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 Сімейного кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, працює і отримує заробітну плату, інших утриманців не має, позов визнав, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини і вони з нього мають бути стягнуті в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і позивачки та їх дитини, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дитини. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини та сприятиме її належному утриманню, а сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Що стосується стягнення аліментів на утримання дружини, то варто зауважити, що хоча позивачка і вказує про це у назві позовної заяви, однак в тексті позовної заяви і в самих позовних вимогах (прохальна частина) про це не зазначає і не просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання. В зв'язку з цим суд залишає відкритим питання про стягнення аліментів на утримання позивачки. Крім того, вона не позбавлена можливості звернутися до суду з окремим позовом. Також береться до уваги і той факт, що дитині вже виповнилося три роки. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду. Що ж стосується стягнення з відповідача на користь позивачки сплаченого нею судового збору по вимозі про розірвання шлюбу, то враховуючи, що позивачка не просить його стягнути і не наполягає на його стягнення, він стягненню не підлягає.

Outcome: approved