Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

ТОВ «Смарт Фінексперт» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 2 061 грн. 19 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ТОВ «ЮГ Кредит» та відповідачем кредитного договору № ЮК-00011262 від 17.07.2014 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 200 грн., строком повернення не пізніше 01.08.2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 730% річних (два відсотки від суми наданого кредиту за кожен день користування ним), і зобовязалася повернути кредит у визначений договором строк, сплатити проценти та відповідну платню за користування кредитом та виконати інші зобовязання в порядку і в строки, передбачені договором. 30.12.2014 року позивач уклав з ТОВ «ЮГ Кредит» договір факторингу № 30-12/14-ЮК, за умовами якого останній відступив позивачу право вимоги до своїх боржників, у тому числі до відповідача [PERSON], щодо реального та належного виконання зобовязань за кредитним договором. У звязку з тим, що [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд, взявши до уваги заяву представника ТОВ «Смарт Фінексперт» вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.07.2014 року між ТОВ «ЮГ Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № ЮК-00011262, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит для споживчих цілей у розмірі 200 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобовязалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 01.08.2014 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № ЮК-00011262 від 17.07.2014 року позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, що встановлюється в розмірі два відсотки від суми наданого кредиту за кожен день користування ним (730 відсотків річних) та підлягають сплаті позичальником кредитодавцю в день повернення суми кредиту. Передбачені цим пунктом проценти нараховуються виключно за період, на який надається кредит. Згідно з п. 1.4 кредитного договору № ЮК-00011262 від 17.07.2014 року проценти за користування кредитом нараховуються з дня передачі позичальнику суми кредиту і до дня, що визначений пунктом 3.1 договору як дата повернення суми кредиту (дата остаточного розрахунку) включно. На підставі п. 5.1 кредитного договору № ЮК-00011262 від 17.07.2014 року у випадку, якщо позичальник не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, позичальник зобовязаний з наступного дня після настання дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2,5% від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. При цьому з початком періоду прострочення позичальником виконання своїх грошових зобовязань проценти на суму кредиту не нараховуються. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору № ЮК-00011262 від 17.07.2014 року у випадку прострочення сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів, позичальник додатково до пені, передбаченої п. 5.1 сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн. На підставі договору факторингу № 30-12/14-ЮК від 30.12.2014 року, акту приймання-передачі документів, укладених між ТОВ «Смарт Фінексперт» (фактор) та ТОВ «ЮГ Кредит»(клієнт), фактор передав грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові свої права грошових вимог до третіх осіб (боржників), у тому числі до відповідача [PERSON], що виникли на підставі кредитних договорів, зазначених в додатку № 1 до цього договору (а.с. 17-18, 19, 20-22). Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобовязані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Смарт Фінексперт» є правонаступником ТОВ «ЮГ Кредит»у відносинах за спірним кредитним договором, надав суду всі необхідні документи, що підтверджують перехід до нього права вимоги у спірному зобовязанні. У звязку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору № ЮК-00011262 від 17.07.2014 року, позивачем було здійснено вимогу виконання позичальником його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. До моменту подання позову до суду зазначена вимога не виконана і відповідні суми позивачу не сплачені. Станом на 11.06.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № ЮК-00011262 від 17.07.2014 рокув сумі 2\~061 грн. 19 коп., а саме: 200 грн. заборгованість по тілу кредиту, 64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1\~570 грн. пеня, 100 грн. штраф, 120 грн. 39 коп. інфляційні витрати, 6 грн. 80 коп. три відсотки річних (а.с. 13). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що ТОВ «ЮГ Кредит», правонаступником якого у спірних кредитних відносинах є позивач, надав відповідачукредит. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору № ЮК-00011262 від 17.07.2014 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. У звязку з чим є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, несплачених відсотках, пені та штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд вважає належним доказом по справі. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved