Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою та уточненням до неї, якою просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2020 року до змісту ч.5 ст. 183 СК України однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів та згідно із Законом «Про Державний бюджет України на 2020 рік» для дитини відповідного віку не менше 50 відсотків. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що від спілкування зі своєю дружиною він дізнався про те, що за рішенням суду із нього стягуються аліменти на утримання його дочки [PERSON] у сумі 3000 гривень. Стверджує, що рішення суду про стягнення із нього аліментів було ухвалено судом без його відома. Тому і оскаржував таке рішення в апеляційному порядку. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду йому було повернуто апеляційну скаргу та роз`яснено право на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Однак такої заяви він до суду не подавав, а одразу звернувся із позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки він ніде не працює, не має постійного доходу та роботи, а має іншу сім`ю та дитину, які також потрібно утримувати. Відповідачка [PERSON] , скориставшись своїм процесуальним правом, подала письмовий відзив на позовну заяву, у якому категорично заперечила позовні вимоги та просила у їх задоволенні відмовити. На обґрунтування своїх заперечень посилалася на те, що при ухваленні рішення суду про стягнення з її батька [PERSON] аліменти на її користь на час її навчання у нього вже була сім`я та дитина від іншого шлюбу, а отже судом були враховані такі обставини. Крім цього, повідомила, що навчається на контрактній основі, не отримує стипендії, а матері важко одній забезпечувати її. Батько у добровільному порядку фінансово не допомагає, тому вона і змушена була звертатися до суду із відповідним позовом. Стверджує, що жодного погіршення матеріального чи тим більше сімейного стану після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на її користь у відповідача не відбулося, а відтак немає підстав для зменшення, визначеного судом розміру аліментів. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07 серпня 2020 року матеріали справи передано судді Ціпивко І.І. На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача 18 серпня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21.08.2020 року позивачем надіслано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.09.2020 року, розгляд справи відкладено до 28.09.2020 року. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.09.2020 року, розгляд справи відкладено до 05.10.2020 року. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.10.2020 року, провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.12.2020 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 14.12.2020 року. Розгляд справи по суті відбувся 26.01.2021 за участі представника позивача адвоката Ляшенка М.Д., відповідача [PERSON] та її представника адвоката Довгополого О.Б. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Інтереси позивача представляв адвокат Ляшенко М.Д., який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Довгополий О.Б. у судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, що викладені у письмовому відзиві. У задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі. Фактичні обставини справи встановлені судом та відповідні їм правовідносини В судовому засіданні встановлено, що pгідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Новобузьким відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області 26 грудня 2000 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками являються [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Новобузького районного суду Львівської області від 21.02.2020 року ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] \~аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, починаючи стягнення з 09 грудня 2019 року і до закінчення нею навчання до 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення нею віку 23 років. Згадане вище рішення набрало законної сили. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 листопада 2009 року, [PERSON] народилася [INFO] і її батьком являється позивач [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області № 2531 від 06.08.2020 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із сім`єю: дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] . Судом встановлено та підтверджено документально те, що [PERSON] навчається на медичному факультеті денної форми навчання за контрактом за спеціальністю «222-медицина (магістр)» у Запорізькому державному медичному університеті. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2024 рік. За навчання відповідач змушена оплачувати щороку 28970,00\~гривень.\~ Відповідно до довідки про доходи від 25.08.2020 року, мати відповідачки [PERSON] працює у ДНЗ № 3 «Чебурашка» вихователем та отримала заробітну плату за період з лютого місяця по червень місяць 2020 року у розмірі 46182,38 гривень. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Частиною сьомою статті 7\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що він не працює, його доходи є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі та на його утриманні перебуває ще одна дитина від іншого шлюбу, тобто посилався на зміну не тільки матеріального стану, а й сімейного. Статтею\~\~192 СК\~\~України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом критично оцінюються ті докази, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, а саме те, що у нього на утриманні є ще одна дитина від іншого шлюбу, оскільки така обставина існувала на момент ухвалення рішення суду про стягнення із нього аліментів на утримання відповідача на час її навчання. Позивачем оскаржувалося в апеляційному порядку рішення суду про стягнення із нього аліментів, проте апеляційну скаргу йому було повернуто та роз`ясненого його право на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Таким правом позивач не скористався та до суду із відповідною заявою не звертався. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга \~\~\~\~\~\~\~\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, такі обставини, як: необізнаність про ухвалення рішення суду про стягнення із нього аліментів, допущення судом помилки у виконавчому документі щодо дати початку стягнення чи його закінчення та інші, на які посилається позивач в обґрунтуванні своїх позовних вимог, не мають відношення до предмету доказування при розгляді даної справи, судом визнаються неналежними у процесі доказування при розгляді даної справи та до уваги не беруться. Будь-яких інших доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я, чи інших обставин, які би слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не подано та клопотань про витребування таких доказів заявлено не було. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, суд, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов висновку про те, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану чи зміну сімейного стану. Розмір аліментів, що визначений рішенням суду, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що\~\~ позивач має на утриманні ще одну дитину, та відсутність у останнього постійного та стабільного заробітку, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Щодо судових витрат Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч.1 та ч.2\~ст.141 ЦПК України,\~судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , а тому судові витрати, понесені позивачем, слід віднести на його рахунок. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed