Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

ТОВ «Євротерм» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування кв. [ADDRESS], шляхом виселення відповідача без надання іншого житла, посилаючись на те, що ТОВ «Євротерм» є власником житлового приміщення (квартири) розташованої за адресою: [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстрована відповідача з 15.12.2012 року, дозвільних документів про надання [PERSON] в користування квартирою ТОВ «Євротерм» не надавалось, в трудових відносинах відповідач, на момент звернення з позовом до суду, з Товариством не перебуває. В зв'язку із реєстрацією відповідачки у вказаній квартирі позивач не може здійснити продаж нерухомого майна, чим порушується його право на власність, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши відповідні пояснення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала до суду заяву, якою просить перенести судове засідання на пізнішу дату, в зв'язку з перебуванням в Російській Федерації. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, досліджуючи матеріали справи, враховуючи обставини викладені в позові, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 128,60 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності №1518-С/ЮКП від 05 жовтня 2009 року виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)(а.с. 5). В ході розгляду справи, стало відомо, що 27 листопада 2012 року між ТОВ «Євротерм» в особі директора Корженевського Є.В. та [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] на строк сім років з 27 листопада 2012 по 27 листопада 2018 року (а.с. 12-14). 27 листопада 2012 року між вказаними вище сторонами узгоджено також додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна від 27 листопад 2012 року, яка являється невід'ємною частиною договору оренди нерухомого майна від 27 листопад 2012 року (а.с. 15). Представником позивача надані додаткові письмові пояснення щодо наявності договору оренди від 27 листопад 2012 року, вказавши з цього приводу наступне. Керівник ТОВ «Єротерм» не пам'ятає, щоб він підписував договір від 27 листопада 2012 року, адже відповідно до п.2.1.1. Договору позивач повинен був передати відповідачеві акт прийому-передачі нерухомого майна, проте акт прийому-передачі житлового приміщення відсутній, а договір станом на 26.03.2014 року розірваний відповідно до п.4.2. Договору. Враховуючи вищевикладені обставини, представник позивача вважає за потрібне позовні вимоги залишити без змін. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ст. 820 ЦК України наймач житла повинен вносити плату за використання помешкання в термін, обумовлений договором. Частиною 1 ст. 821 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Статтею 825 ЦК України визначено, що наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці.Договір найму може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Відповідно до п. 4.2 Договору оренди, дострокове розірвання Договору оренди можливе по ініціативі однієї із сторін, за умови письмового повідомлення про це іншої сторони не менше ніж за 30 календарних днів до дати розірвання. Представником ТОВ «Євротерм» - Пушкарьовим О.О. направлено відповідне повідомлення 10 лютого 2014 року за вих.. №10-02-14/1 відповідачеві на адресу: [ADDRESS], всупереч вимогам п. 6.5. Договору оренди де визначено, що сторони домовились про те, що всі заяви, повідомлення, стосовно чинного Договору, повинні бути викладені в письмовій формі і вважаються доведеними до відома відповідній стороні, в разі якщо вони надіслані рекомендованим листом чи телеграмою за адресою наймодавця: [ADDRESS]. Позивачем же незважаючи на зазначений пункт Договору, надіслано повідомлення на поштову адресу, яка суперечить вимогам договору та відсутні відомості про отримання повідомлення від 10 лютого 2014 року [PERSON] Пунктом 6.4 Договору визначено, що наймодавець надає наймачеві право реєстрації (прописки) по місцю знаходження об'єкта нерухомості. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, та приймаючи до уваги, що договір оренди нерухомого майна від 27 листопада 2012 року є чинним, проживання та реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS] не суперечить вимогам вказаного договору, доказів в спростування даної обставини представником позивача не надано, суд дійшов до висновку, що правові підстави для задоволення позову позивача відсутні, в зв'язку з чим суд вказує на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за якими кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є не доведеними, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed