Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

ТОВ «Дата [PERSON]» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором №500186435 від 13.09.2010 року у розмірі 25837,55 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» , та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями . 08.12.2014 року у відповідності до додаткової угоди №2 до договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів ,що відступаються. Відповідно до п.п.1.1,1.3 позивач зобов,язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ПАТ «[PERSON] за плату, а клієнт зобов,язується відступити позивачу свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами . Право грошової вимоги вважається відступленим позивачу в отримання клієнтом грошових коштів від позивача. Отже, внаслідок укладених вказаним договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора , а саме позивач набув статусу нового кредитора /стягувача за договором №500186435 від 13.09.2010 року, позичальником якого є відповідач. 30.09.2010 року між ПАТ «Альфа банк» та відповідачем укладено кредитний договір №500186435 , відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу грошові кошти у розмірі 29\~889,94 грн. в строк до 13.09.2014 року . У порушення умов договору відповідач свої зобов,язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 13.08.2015 року утворилася заборгованість , а саме: за кредитом 10774,85 грн.; за відсотками 6312,46 грн; пеня - 2025,00 грн. штраф 6725,24 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності . Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.09.2010 року між ПАТ «Альфа банк» та відповідачем укладено кредитний договір №500186435 , відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу грошові кошти у розмірі 29\~889,94 грн. в строк до 13.09.2014 року. Позивач виконав свої зобов,язання за договором , надавши відповідачу визначену в договорі суму грошових коштів. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» , та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями . 08.12.2014 року у відповідності до додаткової угоди №2 до договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів ,що відступаються. Відповідно до п.п.1.1,1.3 позивача зобов,язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ПАТ «[PERSON] за плату, а клієнт зобов,язується відступити позивачу свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами . Право грошової вимоги вважається відступленим позивачу в отримання клієнтом грошових коштів від позивача. Отже, внаслідок укладених вказаним договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора , а саме позивач набув статусу нового кредитора /стягувача за договором №500186435 від 13.09.2010 року позичальником якого є відповідач. Відповідно до умов договору , відповідач зобов,язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах , що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов договору відповідач свої зобов,язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 13.08.2015 року утворилася заборгованість на загальну суму у розмірі 29889,94 грн. , а саме: за кредитом 10774,85 грн.; за відсотками 6312,46 грн.; пеня - 2025,00 грн.; штраф 6725,24 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. Згідно ст. ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлено термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобовязання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобовязань в строки передбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат , суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 74, 81, 88, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст..ст. 525,526,530,610,625,1050 ЦК України, -

Outcome: approved