Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості по відсоткам з [PERSON], [PERSON] у сумі 3282680 грн. 08 коп. Окрім того, позивач просить стягнути на його користь з відповідачів судові витрати по оплаті судового збору у сумі 49240 грн. 21 коп. Обґрунтовуючи вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалось на те, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Одночасно, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 вказаного договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило фактору ТОВ «Кредитні Ініціативи», свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Отже, внаслідок укладених договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 02.10.2008 року №2706/1008/71-605, що укладено з позичальником [PERSON] та за договором поруки від 02.10.2008 року №2706/1008/71-605-Р-І, який укладено з [PERSON] Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 156000 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, тоді як відповідач [PERSON] не належно виконує взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Рішенням Дарницького районного суду від 07.09.2012 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 1938548 грн. 82 коп. та судові витрати. Однак, позивач наполягає, що судове рішення про задоволення вимог кредитора станом на жовтень 2011 року, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржників від подальшого виконання передбачених договором зобов'язань, тому позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по відсоткам у сумі 3282680 грн. 08 коп. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання також не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З кредитного договору №2706/1008/71-605 від 02 жовтня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], вбачається, що [PERSON] отримав в банку кредит в сумі 156 000 доларів США з метою придбання нерухомого майна, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом на строк з 02.10.2008 року по 02.10.2034 року включно. З метою забезпечення виконання згаданого вище кредитного договором 02.10.2008 року з [PERSON] укладено договір поруки №2706/1008/71-605-Р-І, згідно якого [PERSON], як поручитель зобов'язалась солідарно відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15. 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено Договір факторингу, відповідно до п. 2.1 якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по Кредитних договорах, укладених з боржниками та у переліку Кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним Договором. При цьому сторони погодились, що права вимоги заборгованості по Кредитних договорах, та права вимоги по Договорам забезпечення, укладених з боржниками відступаються/передаються клієнтом фактору за цим Договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нарахувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інших обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього Договору, але настане у майбутньому. Пунктом 2.3 цього Договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладання цього Договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Крім того, за положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України відступлення права вимоги, яке має наслідком заміну кредитора у зобов'язанні, передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи предмет Договору факторингу до фактора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи умови щодо валюти кредитування. З матеріалів справи вбачається, що Договір факторингу є укладеним у відповідності до вимог закону, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини. Згідно розрахунку заборгованості, який складено ТОВ «Кредитні ініціативи», станом на 01.08.2016 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором від 02.10.2008 року №2706/1008/71-605 за період з 28.11.2012 року по 01.08.2016 року становить: заборгованість по відсоткам - 3282680 грн. 08 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало до відповідачів вимогу про досудове врегулювання спору від 09.09.2016 року, з якої вбачається, що позивач вимагав від відповідачів протягом 30 днів з моменту надіслання вимоги сплатити всю наявну заборгованість, у томі числі заборгованість по відсоткам у сумі 3282680 грн. 08 коп. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved