Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

ТОВ «Алекскредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2786675 від 09 жовтня 2019 року в сумі 10118,52 грн., стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 270 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 23 календарні дні, тобто до 01 листопада 2019 року включно, шляхом переказу коштів на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування, акційною ставкою або ставкою за програмою лояльності за один день користування кредитом у розмірі 1,53 % та 3,00 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.Вказаний договір було укладено в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем належним чином виконані умови договору. 01 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем була укладена додаткова угода до договору про надання кредиту № 2786675 від 09 жовтня 2019 року відповідно до п.п. 1-2 якої сторони дійшли згоди змінити узгоджений строк повернення вказаного кредиту до 01 грудня 2019 року включно. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з 09 жовтня 2019 по 01 листопада 2019 у розмірі 1 759 грн. 50 коп. та плату (штраф) за порушення узгодженого строку повернення кредиту у розмірі 150,00 грн. У порушення зазначених умов договору відповідач своє забов`язання не виконала належним чином. Станом на 25 березня 2021 року заборгованість становить 10 118 грн. 52 коп., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 000 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом за Базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7% за період з 02 листопада 2019 року по 01 грудня 2019 року у розмірі 2 550,00 грн., заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом за Спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00% , за період з 02 грудня 2019 року по 18 грудня 2019 року, нарахована у порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 2 000 грн. 00 коп., інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 376 грн. 50 коп. та інфляційні втрати по процентах за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 192 грн. 02 коп. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 06 квітня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 29 квітня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить справу розлядати з викликом сторін та зменшити суму заборгованості до розміру неповернутої суми (тіла) кредиту 2 590 грн. 50 коп. Зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині сплати заборгованості невиплаченої суми (тіла) кредиту, інші нарахування вважає незаконними, несправедливими. Кредит отримала через онлайн-сервіс в інтернеті, на той час була в складній фінансовій ситуації, перебуваючи в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. На момент отримання грошей, в умови надання кредиту, написані дрібним шрифтом в електронному вигляді документу, не вчитувалась. 09 жовтня 2019 року отримала від позивача кредит в сумі 5 000,00 грн., вже 04 листопада 2019 року повернула 1 909,50 грн., а 14 грудня 2019 року ще 500,00 грн., тобто майже половину суми кредиту. Вважає суму коштів, яку позивач нарахував за прострочення заборгованості несправедливою та завищеною, згідно п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2021 року вирішено справу розглядати у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача Пащніна А.В. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково на суму заборгованості за тілом кредиту 5 000 грн.та судовий збір. Не заперечувала, що на карту приватбанку отримала кредит у сумі 5000 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 вищевказаного закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Судом встановлено, що 09 жовтня 2019 року між позивачем ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 2786675 (а.с.10-15). Відповідно до умов договору кредитодавець, перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн., а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до 01 листопада 2019 року включно. Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 25 березня 2021 року (а.с.30). Отримання зазначених грошових коштів підтвердила у судовому засіданні відповідач [PERSON] . Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам ЦК України та цивільного законодавства. Статтею 526 вищеквазаного кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положенням ч. 1-2 ст. 205 Кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону). Статтею 6 даного закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 6 статті 11 вищевказаного закону передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З копії договору про надання кредиту № 2786675 від 09 жовтня 2019 року вбачається, що відповідачем використано для його підписання електронний підпис. 01 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] була укладена Додаткова угода до договору про надання кредиту № 2786675 від 09 жовтня 2019 року, відповідно до п.п. 1-2 якої сторони дійшли згоди змінити узгоджений строк повернення вказаного кредиту до 01 грудня 2019 року включно. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з 09 жовтня 2019 по 01 листопада 2019 у розмірі 1 759 грн. 50 коп. та плату (штраф) за порушення узгодженого строку повернення кредиту у розмірі 150,00 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку щодо заборгованості за кредитним договором № 2786675 від 09 жовтня 2019 року, розмір заборгованості відповідача станом на 25 березня 2021 року становить 10 118 грн. 52 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 2 550,00 грн - заборгованість за процентам за користування кредитом за Базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7% за період з 02 листопада 2019 року по 01 грудня 2019 року, 2 000 грн. 00 коп. - заборгованість за простроченими процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00% за період з 02 грудня 2019 року по 18 грудня 2019 року, нарахована у порядку ст. 625 ЦК України, 376 грн. 50 коп. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України, 192 грн. 02 коп - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом нараховані у порядку ст. 625 ЦК України. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Сума боргу розрахована за спеціальною процентною ставкою, підлягає стягненню, як оговорена сторонами умовамидоговору та додатковою угодою від 01 листопада 2019 року. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий розрахунок відповідачем не оскаржувався, а відтак приймається судом до уваги як передбачений умовами кредитного договору, а не на підставі ст. 625 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконала, перестала сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заргованість на зазначену суму. Твердження відповідача, що вона 04.11.2019 повернула 1909 грн. 50 коп., а 14.12.2019 року повернулаще 500 грн., що складає майже половину всієї суми заборгованості, не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з розрахунки ці суми відповідачем дійсно були сплачені, однак зараховані на погашення зашку процентів за користування кредитом та залишку спрострочених процентів за користування кредитом. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, а тому позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту від 09 жовтня 2019 року у розмірі 10 118 грн. 52 коп. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 2 270 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved