Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог 15 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» про розірвання договору оренди. Позовна заява мотивована тим, що у 2007 році він уклав з відповідачем договір оренди належної йому земельної ділянки строком на 10 років. В 2017 році уклав додаткову угоду, якою продовжено строк дії основного договору до 2025 року. Вказуючи на те, що з 2017 року відповідач не виконує умов договору оренди щодо сплати орендної плати, просив розірвати договір оренди та додаткову угоду до нього. В підготовчому засіданні представник позивача адвокат Янцеловський М.Ф. підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позові. Суду показав, що позивач востаннє отримував орендну плату за договором лише за 2018 рік, чи обробляє на даний час земельну ділянку відповідач йому не відомо. Просив судові витрати, що складаються з судового збору стягнути з відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено її до підготовчого засідання на 16 березня 2021 року. \~ \~ \~ \~03 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позов, в якому відповідач позов не визнав, вважає, що станом на час звернення до суду сплинули строки позовної давності, яка підлягає застосуванню до вимог позивача. Ухвалою суду від 16 березня 2021 року у ТОВ «Лотівка Еліт» витребувано оригінал договору оренди земельної ділянки та оригінали документів, які б свідчили про виплату позивачу протягом 2017-2018 років орендної плати, а в разі невиплати надання офіційної відповіді з цього приводу, підготовче засідання відкладено на 30 березня 2021 року. Позиція відповідача. Представник відповідача Шустова М.В. в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що підприємство щороку доставляло орендну плату за місцем проживання позивача, однак він відмовлявся від її отримання. З 2018 року позивач чинить перешкоди в обробітку земельної ділянки, не допускаючи до неї працівників товариства. Просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Між сторонами виникли договірні правові відносини на підставі договору оренди земельної ділянки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,3139 га в межах згідно з планом, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Мокіївської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки 6825585100:05:001:0013, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №309603 від 28 квітня 2005 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6813243672021. Між [PERSON] та ТОВ «Лотівка Еліт» укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,3139 га, що належить позивачу строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований в Шепетівському районному відділі земельних ресурсів 16 листопада 2007 року за №040750000049. Умовами договору оренди (п.9) передбачено, що орендна плата в розмірі 413,19 грн. вноситься орендарем у натуральній сільськогосподарській продукції або грошовій формі. Відповідно до п.11 Договору орендна плата вноситься до 01 лютого кожного наступного року за попередній рік. 13 квітня 2017 року між сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до якої строк дії основного договору продовжено до 16 листопада 2025 року. Позивач виконав умови договору передав земельну ділянку в оренду, що сторонами не оспорюється. Згідно відомостей видачі №71 від 28 лютог8о 2018 року та №428 від 17 квітня 2018 року [PERSON] отримав від ТОВ «Лотівка-Еліт» цукор білий кристалічний в мішкотарі урожаю 2016 року вартістю 1550 грн та 3507,52 грн в рахунок орендної плати за 2017 рік. Відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою, за період з 2018 по 2020 роки орендну плату не сплачує, що є підставою для розірвання договору оренди. Застосовані норми права. \~ \~ \~ \~Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Мотиви та висновки суду. Заслухавши позицію сторін, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Судом встановлено, що відповідач з 2018 року систематично не виконує взятих на себе зобов`язань по сплаті орендної плати і протягом 2018-2020 років не виплачує належну позивачу орендну плату, що відповідно, є систематичною несплатою орендної плати, отже, відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України наявні підстави для припинення права користування земельною ділянкою. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Отже, відповідач повинен був спростувати належними доказами твердження позивача про несплату орендної плати. Суд відхиляє\~надані стороною\~відповідача докази копії актів про недопуск до обробітку (користування) земельної ділянки від 04 квітня 2018 року, 09 квітня 2019 року та від 03 квітня 2020 року, акти про відмову отримання коштів (орендної плати) за договором оренди землі від 27 березня 2019 року, 26 грудня 2019 року, та від 03 квітня 2020 року, оскільки такі не відповідають вимогам щодо їх допустимості та достовірності, оскільки такі акти складені працівниками відповідача, як заінтересованої особи без участі позивача чи інших сторонніх незацікавлених осіб. Крім того, суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту вжиття заходів щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а також щодо перерахування коштів орендної плати позивачу поштовим переказом тощо. Клопотання представника відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності не підлягають задоволенню з огляду на таке. Частиною 1\~ст.261 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з\~ч.4 ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, відлік строку позовної давності для пред`явлення вимог позивача розпочався з часу порушення його права - систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Оскільки згідно п.11 укладеного договору орендна плата вноситься до 01 лютого кожного наступного року за попередній рік, право на позов, у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати (два і більше разів) у нього виникло 02 лютого 2020 року. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду у межах позовної давності. Розподіл судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 908 грн. В підготовчому засіданні представник позивача просив судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved