Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором № 030064229152 від 19.06.2008 на загальну суму в розмірі 18419,77грн. разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилається на те, що між ТОВ «ПростоФінанс», правонаступником якого 18.05.2012 є позивач ТОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] укладений кредитний договір від 19.06.2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 36400грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, зі строком повернення тощо. Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно строків та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, позичальником належним чином не виконуються зобовязання по поверненню кредиту та нарахованих відсотків, тому станом на 10.02.2016 загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором складає 18419,77грн., що позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 14.03.2017 залучено до участі по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в якості позивача. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні повністю не погодився з вимогами позову, надав письмові заперечення, в подальшому в судове засідання не звився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що між ТОВ «ПростоФінанс», правонаступником якого 18.05.2012 є ТОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] укладений кредитний договір від 19.06.2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 36400грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, зі строком повернення, сплачення неустойки та інші платежі (а.с.5-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобовязання кредитодавець виконав цілком в обговорений у договорі термін у відповідності до умов договору, про що свідчить платіжне доручення № [NUMBER] від 20.06.2008 (а.с. 11). В забезпечення взятих зобовязань між сторонами укладено договір застави транспортного засобі від 19.06.2008 (а.с.56-60). Відповідно до правил ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач, будучи ознайомленим із умовами кредитування, дав свою згоду, про що підписав кредитний договір та додатки до нього. 08.12.2008 ТОВ «ПростоФінанс» на адресу позичальника направлено повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором до 21,99% із визначенням загальної суми заборгованості, періоду погашення з вимогою через непогодження, достроково сплатити у повному обсязі заборгованість із наданням графіку платежів в новій редакції від 26.12.2008 (а.с.9,10). 18.05.2012 між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а останнє зобовязувалась відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог боржників за кредитними договорами (а.с.14-28). Отже, ТОВ «ПростоФінанс» відступлене право грошової вимоги за кредитним договором № 03006429152 від 19.06.2008. Аналогічно 26.09.2016 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладений договір факторингу № 2016-3КІ\\ДГ, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 03006429152 від 19.06.2008, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право кредитора до [PERSON] Відповідно до правил ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, [PERSON] свої зобовязання щодо повернення суми кредиту за кредитним договором порушив, тому станом на 10.02.2016 виникла заборгованість перед кредитором у вигляді заборгованості за кредитом в сумі 8513,29грн.; по відсотках в сумі 6864,44грн. та за комісією в сумі 3042,04грн., а всього сума простроченої заборгованості за кредитним договором складає 18419,77грн. (а.с.30). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Далі, ч.2 ст. 1050 ЦК України визначає, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець маж право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. ст. 546, 611, 612 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Посилання відповідача на те, що працівники ТОВ «ПростоФінанс» повідомили про відсутність будь-яких претензій щодо погашення заборгованості і те, що з 2010 ніхто не повідомляв про існування боргових зобовязань, є непереконливими та такими, що спростовуються вищевикладеними обставинами і наданими копіями квитанції датованих жовтнем 2010 (а.с.48-52). Доводи відповідача про відсутність доказів переходу права у зобовязані за вказаним кредитним договором до нових кредиторів, про наявність заборгованості, також на думку суду, є безпідставними, т.я. в матеріалах справи містяться вимога ТОВ «Кредитні ініціативи» про досудове врегулювання спору та документи про відправлення поштової кореспонденції на адресу боржника (а.с. 31,32). Наявність виниклих життєвих труднощів, матеріальне становище відповідача, не є підставою для відмові у позову. Далі, відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналися або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Як вбачається, що після часткового погашення заборгованості, графіку платежів по поверненню кредиту та сплати процентів, [PERSON], використавши повну суму отриманого кредиту, не сплачує чергові платежі, в тому числі проценти за користування кредитними коштами, заборгованість останнього продовжує існувати і після 18.05.2012 та 10.06.2013. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України). Отже, суд вважає позовну давність позивачем не порушено, тому відсутні підстави для її застосування. Інші доводи, викладені у запереченнях відповідача не спростовують висновків суду. Отже, на підставі наданих доказів, приймаючи до уваги те, що з боку відповідача порушені зобовязання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та інших обовязкових виплат на підставі умов договору, існування боргу перед кредитором, на користь позивача повинно стягнути загальну суму заборгованості за кредитом у повному обсязі. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved