Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье»звернулося до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.103.10015. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 33\~424 грн. зі сплатою 10 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим договором та графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно з кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти. Станом на 31.12.2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 39\~578,98 грн. 31.12.2015 року між Товаристовм з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1. Згідно з умовами договору факторингу клієнт (первісний кредитор) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) з 31.12.2015 року, а позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства набув грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги ТзОВ «ФК «Рантье» набуло з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТзОВ «ФК «Рантье» за кредитним договором шляхом направлення відповідного листа. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 31.12.2015 року становила 39\~578.98 грн. Після відступлення права вимоги відповідач не здійснював виплат. Станом на 21.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 39\~578,98 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив справу розглянути в його відсутності, а позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] 14.07.2014 року був укладений кредитний договір № Р24.103.10015, за яким банк надає кредит у сумі 33\~424,00 грн. строком на 60 місяців, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 10 % річних від залишкової суми кредиту, що стверджується копією кредитного договору та додатку №1 до нього (графіку щомісячних внесків за кредитним договором) /а.с. 13-15/. Згідно з умовами кредитного договору позичальник [PERSON] зобов'язався повернути кредит разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами, передбаченими цим договором та додатком №1 до нього. Пунктом 2.1 кредитного договору, передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 місячних внесках включно до 14 дня /числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця до дати сплати щомісячного внеску. Згідно з п. 5.8 кредитного договору у разі невиконання позичальником умов цього договору або відсутності коштів у позичальника, банк має право вимагати відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, предявити позов до позичальника, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості позичальника. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 від 14.07.2014 року /а.с. 16/. Однак [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, не здійснювала щомісячне повернення коштів відповідно до графіку платежів, у звязку з чим станом на 21.03.2016 року виникла прострочена заборгованість на суму 39\~578,98 грн. Як вбачається з виписки/особового рахунка з 01.01.2000 по 21.03.2016 року, останній платіж на виконання кредитного договору відповідачем було здійснено 15.06.2015 року /а.с. 17/. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» було укладено договір факторингу № 31/12-2, за умовами якого ПАТ «Ідея Банк» відступає (передає у власність) ТОВ «ФК «Рантье», а останнє набуває (приймає у власність) з 31.12.2015 року права вимоги - повний обсяг прав грошової вимоги до боржника за кредитним договором, всіх повязаних із такими правами грошової вимоги прав клієнта щодо позичальника за кредитним договором, які наявні на день переходу прав вимоги, а також ті, які виникнуть в майбутньому, включаючи але не обмежуючись щодо суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, плат, неустойок та інших платежів, що підлягають сплаті у відповідності до умов Кредитного договору. /а.с. 19-21/. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу ПАТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «Рантье» права вимоги до боржників, зазначених у Додатку, який є невідємною частиною договору. Таким чином, у відповідності до умов укладеного договору факторингу до позивача ТОВ «ФК «Рантье» перейшли всі права вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаним кредитним договором № Р24.103.10015, що підтверджується копією договору факторингу № 31/12-2 від 31.12.2015 р. та витягом з Додатку №2 до договору факторингу, наданим представником позивача. Позивач став новим кредитором по відношенню до боржника [PERSON] відносно заборгованості за цим кредитним договором. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає\~або\~зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На виконання цього положення [PERSON] повідомлено письмово про відступлення права вимоги позивачу шляхом направлння листа /а.с. 12/. Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості [PERSON], наданих представником позивача, станом на 31.12.2015 року ТОВ «ФК «Рантье» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № Р24.103.10015 від 14.07.2014 року до відповідача [PERSON] в сумі 39\~578,98 грн., з яких: 25\~585,27 грн. основний борг, 4\~759,57 грн. прострочений борг, 9\~092,81 грн. прострочені проценти, 141,33 грн. строкові проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «Рантье» обґрунтованими, виходячи з того, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором; відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак слід стягнути з відповідачки [PERSON] 1378,00 грн. судового збору. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі. За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача заборгованості за кредитним договором та судові витрати. На підставі наведенного та

Outcome: approved