Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 08.12.2015 року і від спільного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 12.09.2016 року звернулася з позовом в суд, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання синів [PERSON] і [PERSON] та доньку [PERSON] в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала із відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося троє дітей. Відповідач два роки не надає кошти на утримання дітей, вона працює, однак троє дітей потребують також матеріального утримання і від батька, яким може їм надавати таку допомогу у заявленому розмірі, оскільки є працездатним, інших утриманців не має, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові, просить позов задовольнити. Відповідач, яким належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що неповнолітні сини та донька сторін проживають разом з матірю на вул.Низинна, 5/36 у м.Львові (а.с.7), а їхній батько [PERSON], який проживає окремо, коштів на утримання дітей не надає протягом трьох років, хоча працездатний, інших осіб на утриманні не має, а тому може надавати допомогу дітям своєчасно і регулярно. Крім цього, при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що позивач працює помічником бухгалтера в ПП «[PERSON] Компані» і її середньомісячний дохід складає близько 600 грн., інших доходів вона не має, окрім цього їй матеріально допомагають батьки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). Згідно зі ст.ст. 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. Як достовірно встановлено судом, відповідач працездатний, однак офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, а тому, за наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дітей в твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що прожитковий мінімум з 01.12.2016 року на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1689 грн. Відтак, мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні з грудня 2016 року для дитини віком від 6 до 18 роківскладає 506,70 грн. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може\~\~перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.\~\~ Виходячи з наведеного,

Outcome: partial