Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2012 року. Від даного шлюбу дітей не мають. [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Посилається на те, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, тому між ними постійно виникали сварки і непорозуміння. Він є інвалідом І-ї групи, у звязку з чим йому необхідний відповідний догляд, але відповідачка не поважає його як свого чоловіка, не враховує його думку та не допомагає йому по господарству. Більше шести місяців вони разом не проживають. Шлюб набув формального характеру, примирення між ними неможливе. Відповідачка відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦСу. Просить розглянути справу у його відсутності, оскільки за станом здоровя не може зявитися до суду. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що у їхні відносини з чоловіком почав утручатися його син, який наговорює чоловіка проти неї та провокує різні конфлікти. Вони вигнали її з будинку тому вона не бажає примирення, але має претензії щодо розподілу спільного майна, яке залишилося по місцю проживання позивача у смт. Вишково. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Під час судового розгляду відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. За правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону та інтересам інших осіб. У відповідності до вимог\~ч. 2 ст. 88 ЦПК України\~позивач та відповідачка звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір компенсується за рахунок держави. За таких обставин,

Outcome: approved