Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області як орган опіки та піклування, що діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дитини та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] зареєстрована в [INFO], але протягом тривалого часу проживає в [INFO]. За період проживання за місцем реєстрації зарекомендувала себе з негативного боку, вела бродячий спосіб життя, не займалася вихованням своїх старших двох дітей та в результаті чого в вересні 2014 року Татарбунарським районним судом Одеської області була позбавлена батьківських прав. За період проживання в м.Татарбунари відповідачка також проявила себе з негативного боку, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця працевлаштування, часто змінює місце мешкання. Власного житла не має. Тривалий час проживала [INFO] зі своїм співмешканцем. В будинку не створені умови для належного виховання та повноцінного розвитку дитини. Під час вагітності відповідачка не стала на облік в жіночій консультації, не створила належних умов для майбутньої дитини за останнім місцем мешкання. Доньку [PERSON] народила вдома. Під час пологів, дитина отримала черепно-мозкову травму та була госпіталізована до лікарні, де і перебуває. Відповідачці неодноразово пропонувалась тимчасово влаштувати доньку по заяві до державного дитячого закладу для створення необхідних умов для повноцінного розвитку доньки, але остання відмовлялася. В звязку з тим, що за останнім місцем мешкання відповідачки відсутні елементарні умови проживання, матір з дитиною перебуває з вересня 2016 року в дитячому відділенні районної лікарні. За час перебування в лікарні гр.[PERSON] 06.11.2016 року самовільно залишила дитяче відділення з дитиною. Працівники служби у справах дітей райдержадміністрації розшукали матір з дитиною за адресою останнього місця мешкання [PERSON] На момент інспектування в помешканні було відключено електропостачання, антисанітарні умови, холодно. Для новонародженої дитини відсутні продукти харчування. Тому матір з дитиною було повернуто до лікарні. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не приділяє належної уваги щодо утримання та здоровя своєї дитини, чим самим порушує права на її повноцінний розвиток. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Пояснила, що відповідачка у 2014 році, за позовом колишнього чоловіка, рішенням суду була позбавлена батьківських прав відносно своїх двох старших дітей, які весь час проживають з батьком, після чого не намагалася поновити свої батьківські права, в своїй поведінці нічого не змінила, постійно зловживала спиртними напоями, вела бродячий спосіб життя, до народження малолітньої доньки проживала в м.Татарбунари. Під час перевірки житлових умов відповідачки після народження дитини, комісією було встановлено, що будинок, в якому вона жила, був занедбаний, в кімнатах неохайно, брудно, в повітрі стояв стійкий сморід, житло було зовсім непридатним для перебування в ньому новонародженої дитини, в звязку з чим матір та дитину було поміщено по дитячого відділення лікарні, однак, перебуваючи у відділенні, відповідачка почала вживати спиртні напої, без дозволу персоналу на тривалий час відлучатися з відділення, залишаючи дитину. З лютого місяця відповідачка зовсім залишила дитину у лікарні і лише двічі на короткий час відвідала її. На сьогодні у [PERSON] немає будь-якого постійного житла і вона не намагається створити відповідні умови, необхідні для проживання та розвитку дитини. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши, що є підстави для задоволення позову у повному обсязі. Висловив думку, що [PERSON] не усвідомлює сутності батьківських обовязків, у відповідачки немає навіть материнського інстинкту, який би спонукав її вживати бодай якихось дій, аби повернути дитину, особливо беручи до уваги те, що в неї вже є негативний досвід позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Лиманської сільської ради у судовому засіданні погодилася з позовними вимогами та пояснила, що відповідачка значиться зареєстрованою в [INFO], однак тривалий час в селі не проживає, у 2014 році вона була вже позбавлена батьківських прав відносно двох старших діток, однак висновків для себе не зробила, дітей не повернула. Під час проживання у селі, відповідачка вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, не працювала, часто зникала з дому і тривалий час була відсутня, дітям зовсім не приділяла уваги, а приблизно з 2012 року зовсім зникла з села і більше в селі не зявлялася. Відповідачка у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, будь-яких заяв про причини неявки та заперечень і доказів до позову не надала, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки. Заслухавши пояснення представника позивача, прокурора, представника органу опіки та піклування Лиманської сільської ради, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до приписів ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобовязані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ЖД № 492169 від 11.11.2016 року (а.с.5). Судом встановлено, що [PERSON] районною державною адміністрацією Одеської області складено висновок №01-23/299 від 06.02.2017 року (а.с.3) зі змісту якого, вбачається, що опікунська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 15.09.2016 року, проведеного комісією ССД РДА, підтверджується, що [PERSON] проживає в будинку по вул.Маяковського, 63 в м.Татарбунари Одеської області. Житлові умови в цьому будинку для проживання дитини відсутні. В приміщенні антисанітарні умови проживання, брудні речі та неприємний запах (а.с.14). [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №03-05/320 від 20.12.2016 року підтверджується, що [PERSON] перебуває з листопада 2016 року на обліку сімей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах в [PERSON] РЦСССДМ. Спеціалістами РЦСССДМ було надано широкий спектр послуг та запропоновано здійснення соціального супроводу, від якого [PERSON] письмово відмовилася. З копії заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.09.2014 року (а.с.17-18) вбачається, що з [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачаться, що [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця проживання та роботи. Власного житла також не має. (а.с.10,11). Як вбачається з повідомлення [PERSON] відділення поліції Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області за № 40/2/1/1216 від 01.03.2017 року (а.с.39), гр.[PERSON] в січні-лютому 2017 року 6 разів притягувалася до адміністративної відповідальності за знаходження в громадському місці в нетверезому стані та ухилення від виконання батьківських обовязків. Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Статтею 150 Сімейного кодексу (далі СК) України встановлено низку обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав можливе за наявності підстав, визначених у ст.164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, окрім іншого, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК). З цієї підстави мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише у разі досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК). При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує, окрім іншого, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням того, що відповідачка є повнолітньою особою, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не забезпечує належних умов для розвитку своєї малолітньої доньки, зловживає алкогольними напоями, попередження органу опіки та піклування ігнорує, не цікавиться життям дитини, яка до теперішнього часу перебуває у дитячому відділенні КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня», не відвідує дитину, не забезпечує її самим необхідним для її утримання, не приділяє належної уваги щодо здоровя дитини, не створює умов для її повноцінного розвитку, за період перебування дитини у лікарні не здійснила будь-яких заходів щодо врегулювання питання створення умов для проживання та розвитку дитини та не виявляла бажання забрати дитину із медичного закладу, що підтвердила в своїх поясненнях у судовому засіданні завідуюча дитячим відділенням районної лікарні [PERSON], а тому суд вважає, що існують всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] із стягненням з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше мінімального розміру, встановленого законодавством. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 07.02.2017 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Частиною 1 та 3 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, яка звернулася із заявою до суду щодо захисту прав та інтересів дитини, звільнена від сплати судового збору. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. за подання до суду позовної вимоги підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved