Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 лютого 2010 року Грабівською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1; неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з нею; прізвище [PERSON] їй не змінювати; понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та оплаті послуг адвоката покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.2010 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який вони зареєстрували у Грабівській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що того ж дня було зроблено відповідний актовий запис №1. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які залишилися проживати разом з нею і перебувають на її вихованні і повному матеріальному утриманні. Спочатку їх сімейне життя складалось добре, однак згодом їх сім`я почала розпадатись. Чоловік не брав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім`ї, не приділяв належної уваги і вихованню дітей. Останнім часом він дедалі частіше почав проявляти до неї неповагу і вчиняв сварки. Її неодноразові прохання допомагати їй вести домашнє господарство, приділяти увагу їх дітям не дали жодних результатів, адже відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя, а тому вони змушені проживати окремо, як окремі сім`ї і як взагалі чужі один одному люди. Така ситуація продовжується протягом тривалого часу, вона нестерпна для неї, приносить їй та їх дітям лише негативні емоції, душевні страждання та значні фінансові витрати, а тому, враховуючи вказані вище обставини, а також лише формальний характер їх шлюбу, вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Спільне господарство не ведуть. Шлюб розривають вперше. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, в даний час у них немає. Таким чином причиною розірвання їх шлюбу є те, що вони так і не змогли створити міцну сім`ю, в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя. Крім того, між ними на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання їх дітей, а також про порядок надання відповідачу можливості побачень з дітьми. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею та стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. У своїй письмовій заяві, поданій до суду 15.12.2020, в якій вона також наполягала на розірванні шлюбу, зазначила, що відповідач постійно перебуває за межами України, а вона в даний час проживає з іншим чоловіком, створила нову сім`ю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти розірвання шлюбу, однак не визнав позов в частині стягнення з нього судових витрат, подавши письмове клопотання про їх зменшення у зв`язку з його необґрунтованістю та неспівмірністю зі складністю справи. Також вказав, що дійсною причиною розірвання шлюбу є те, що дружина залишила сім`ю та пішла проживати до іншого чоловіка, з яким проживає по даний час. Така підстава для розірвання шлюбу, яку вказала позивачка, як те, що він не утримував сім`ю, є неправдивою, оскільки остання за час їх спільного проживання (з 2010 року) працювала тільки декілька місяців, натомість він їздив на роботу за кордон, звідки привозив гроші, за які утримувалася його сім`я. Останній рік, який вони проживають окремо, у зв`язку з ситуацією у світі, він більше часу перебуває в Україні, його фінансове становище погіршилось, тому коштів дружині давав менше, ніж завжди. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 03.12.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 15 грудня 2020 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Ухвалою суду від 29.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 11 січня 2021 року відповідач та його представник заявили клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 500 грн. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 15 лютого 2010 року, який зареєстрований Грабівською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.02.2010 Грабівською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.7). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2011 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.09.2013 виконкомом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківській області, за час шлюбу у сторін народилося двоє дітей відповідно дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №14, та син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №22 (а.с.9,8). Сторони один рік проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Спір з приводу визначення місця проживання дітей відсутній. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги фактично визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, чого не заперечує відповідач. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Обидві сторони погодилися щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, позивачкою по справі. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, позивачкою по справі, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу не змінювати. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією, та оплату витрат за надання їй професійної правничої допомоги, які вона просить стягнути у розмірі 2500 гривень, на підтвердження чого долучає угоду про надання юридичних послуг №1075н-10/2020р. від 09.10.2020 та квитанцію на вказану суму. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат за послуги адвоката за надання ним юридичної допомоги позивачці до 500 гривень. Обґрунтоване клопотання тим, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В такому описі слід зазначати перелік конкретних послуг та вартість кожної послуги, або, в разі погодинної тарифікації послуг адвоката - кількість годин, витрачених на надання кожної послуги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Стороною позивача надано тільки квитанцію про оплату цих послуг, що є неналежними і недостатніми доказами для стягнення понесених витрат, так як з даного доказу не можливо визначити перелік конкретних послуг та вартість кожної послуги, або, в разі погодинної тарифікації послуг адвоката - кількість годин, витрачених на надання кожної послуги. Аналізуючи саму позовну заяву, зазначає, що вона є типовою (шаблонною), справа не значної складності, а, враховуючи досвід адвоката, не потребує багато часу для її підготовки. З огляду на викладене вище, беручи до уваги той факт, що позивач не обґрунтував розмір витрат на правничу допомогу, які зазначено в розмірі 1500 грн, а доводи неспівмірності витрат на правничу допомогу, викладені вище є підставою для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відтак просить зменшити такий розмір. У порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, стороною позивача не надано детальний опис робіт адвоката, однак, враховуючи, що за змістом умов угоди про надання юридичних послуг передбачено 500 гривень за одне судове засідання чи за підготовку одного процесуального документу (запиту, скарги заяв тощо) (розділ 4 Угоди), беручи до уваги, що фактично представник позивачки був присутній в одному судовому засіданні та підготував один процесуальний документ - позовну заяву, в якій допустив описки, які мають важливе значення: щодо дати народження дитини, попередньої суми понесених витрат, вказав неповну адресу сторін, не зазначив всі підстави позову, а на обгрунтування тих, які вказав, не долучено доказів, враховуючи категорію справи, яка за складністю є незначною і не потребує багато часу на її підготовку, беручи до уваги клопотання сторони відповідача про зменшення розміру вказаних витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 850 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу, з яких 500 грн - за участь адвоката в судовому засіданні та 350 грн - за підготовку позовної заяви. Також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 840,80 грн понесених витрат за сплату судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: partial