Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] 06.07.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів та стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку - у розмірі ј частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду про це законної сили, і до досягнення дочкою повноліття. Позов обґрунтовано тим, що на підставі судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області, виданого 23.09.2019 року у цивільній справі № 456/3290/19, провадження № 2-н/456/393/2019, з відповідача на користь позивачки, починаючи 22.08.2019 року, щомісячно стягувалися аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку - у розмірі 1/3 частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. У зв`язку із досягненням 04.06.2021 року зазначеним сином сторін повноліття, стягнення аліментів у зазначеному розмірі на нього припинилося, а на дочку продовжується стягуватись аліменти у розмірі 1/6 частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка стверджує, що на даний час розмір аліментів, у котрому такі стягуються на зазначену дочку, є недостатнім, а тому вважає, що є усі підстави для збільшення розміру сплачуваних ним аліментів на останню до ј частини, виходячи також з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у вказаному розмірі. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про збільшення розміру аліментів на дитину не подав. Його уповноваженим представником у судовому засіданні висловлено позицію про те, що він проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки дійсно розмір аліментів, котрий просить стягувати з його довірителя позивачка на їх малолітню дочку, є визначений законом як рекомендований для стягнення у частці від заробітку (доходу) на одну дитину, а сам відповідач працює закордоном та має змогу їх оплачувати. Поряд з цим, є певні нюанси щодо батьківства його довірителя по відношенню до зазначеної дочки, котрі у подальшому будуть з`ясовуватися у відповідності до діючого законодавства. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв та клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 22.07.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання у справі щодо її розгляду по суті - приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: м. Стрий, вул. Т. Шевченка, буд. 89, 17.08.2021 року, 14.30 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду даної справи по суті сторони по справі не з`явились, однак кожна із сторін забезпечила явку своїх уповноважених представників. Зокрема, уповноважена представниця позивачки - адвокат Ярмощук Н.В. (ордер про надання правничої допомоги № 43 від 16.08.2021 року, оригінал приєднаний до матеріалів справи), у судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просила такі задовольнити. Уповноважений представник відповідача - його батько [PERSON] (довіреність від 15.11.2019 року, реєстровий № 1147, належно засвідчена копія приєднана до матеріалів справи), у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких її прав [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, 24.04.1999 року між сторонами у справі Завадівською сільською радою Стрийського району Львівської області було зареєстровано шлюб, котрий рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 04.09.2020 року у справі № 456/3289/19, провадження № 2/456/276/2020, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (копія міститься у справі, а. с. 5-6), було розірвано. Вказане рішення суду 05.10.2020 року набрало законної сили. За час перебування у шлюбі у сторін по справі народилися син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 11.06.2003 року та 04.09.2007 року відповідно (копії містяться у справі, а. с. 7, 8). Син [PERSON] [INFO] досяг повноліття. Дочка [PERSON] на даний час є малолітньою та продовжує потребувати утримання. На підставі судового наказу, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 23.09.2019 року у цивільній справі № 456/3290/19, провадження № 2-н/456/393/2019, (копія мітиться у справі, а. с. 10), з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , та на дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку - у розмірі 1/3 частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2019 року, і до досягнення найстаршим з дітей повноліття. Вказаний судовий наказ 23.09.2019 року набрав законної сили. Як уже йшлося вище, син сторін по справі - [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, після чого на дочку сторін по справі - [PERSON] , продовжуються стягуватися аліменти у частці від заробітку відповідача - у розмірі 1/6 частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представниками сторін по справі у судовому засіданні не заперечувалася та обставина, що малолітня дочка їх довірителів [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачкою, а розмір аліментів, котрі на неї сплачуються відповідачем після досягнення повноліття сином сторін [PERSON] , [INFO] , є недостатнім та не відповідає гарантіям забезпечення прав зазначеної дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо збільшення/зменшення аліментів, зміни способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить суду. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виходячи з положень чинного законодавства, згідно котрого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний їх розмір на одну дитину у частці від заробітку (доходу) рекомендований у розмірі однієї його чверті та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на 01.01.2021 року становить 1 197 грн. 50 коп. та у подальшому буде змінений у сторону збільшення, то суд вважає, що розмір аліментів, котрий на даний час стягується з відповідача на користь позивачки на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) - у розмірі 1/6 частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, не у повній мірі відповідає гарантіям забезпечення прав зазначеної дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і такий розмір аліментів слід привести у відповідність до його рекомендованого у частці від заробітку й мінімально визначеного законом, враховуючи також можливість відповідача як батька здійснювати їх сплату. Відтак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, а також відсутності заперечень уповноваженого представника відповідача з вказаного приводу, слід збільшити розмір аліментів, присуджених до стягнення з відповідача на користь позивачки на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , зокрема надалі визначивши розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) - у розмірі ј частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про збільшення аліментів на дитину) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 908 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави. Розподіл інших судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 600 грн. і підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 31 від 06.07.2021 року й № 43 від 16.08.2021 року, та ордером адвоката Ярмощук Н.В. на надання правничої допомоги № 43 від 16.08.2021 року (оригінали містяться у справі, а. с. 11, 19, 20), а всього - 2 600 грн., слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням позиції позивачки з цього приводу й задоволенням її позову, слід покласти на відповідача. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved