Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

ТОВ «М.К.С» звернулось в суд з позовом до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, [PERSON], ПАТ «Банк Камбіо» в особі відділення «Запорізька дирекція ПАТ «Банк Камбіо» про визнання договорів припиненими. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.12.2011р. між Запорізькою дирекцією ПАТ «Банк Камбіо» і ТОВ «НВП [PERSON]» (позичальник) був укладений кредитний договір №02/01-12, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 10000000,00 грн. на поточні потреби зі сплатою за користування кредитом 25% річних. Строк повернення кредиту 17.08.2012р. (п.1.1 в редакції додаткової угоди від 20.04.2012р.). Зобовязання по кредитному договору забезпечуються заставою майна, яке належить майновим поручителям на загальну суму не менш ніж 26870000,00 грн. (п.1.2 кредитного договору). За згодою засновника ТОВ «М.К.С» [PERSON], в забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, 30.01.2012р. між ТОВ «МКС» (іпотекодавець) і Запорізькою дирекцією ПАТ «Банк Камбіо» (іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки №02/01-12-І, за умовами якого іпотекою забезпечується виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору від 28.12.2011р. №02/01-12 та всіх додаткових угод до нього; предметом іпотеки є: розливочна інв. №10239 літ. Б, загальною площею 80,5 кв.м; гараж інв. №10437, літ. К, загальною площею 476,5 кв.м; майстерня окожушування інв. №10515, літ. Ф, загальною площею 522,3 кв.м; побутовий корпус інв. №1190, літ. А-3, загальною площею 2703,7 кв.м; маслонасосна станція інв. №239/16 літ. П, загальною площею 106,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 23. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ТОВ «МКС» (заставодавець) і ПАТ «Банк Камбіо» (заставодержатель) були укладені договори застави, а саме: 1) договір застави №02/01-12-ІІ від 30.01.2012р., за умовами якого в заставу передано наступне майно: електропіч ДСП-12 зав. №7709 та електропіч ДСП-12 №7711 на загальну суму 12339976,00 грн.; 2) договір застави №02/01-12-ІІІ від 30.01.2012р., за умовами якого в заставу передано наступне майно: індукційна тигельна плавильна піч ІТПЕ-04/0,35 зав. №66; кран козловий зав. №883; трансформатор ТМ 6/04 Ква на загальну суму 1393916,70 грн. Позивач зазначає, що всупереч ч.4 ст.559 ЦК України ПАТ «Банк Камбіо» протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто до 17.02.2013р. не звернувся з позовом до поручителя ТОВ «М.К.С», у звязку з чим порука припинилась. Проте, банк відмовляється зняти обтяження, посилаючись на те, що кредитні правовідносини за кредитним договором не є припиненими. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати припиненим договір іпотеки №02/01-12-І від 30.01.2012р., укладеного між ТОВ «М.К.С» і ПАТ «Банк Камбіо», посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №145; визнати припиненим договір застави №02/01-12-ІІ від 30.01.2012р., укладеного між ТОВ «М.К.С» і ПАТ «Банк Камбіо»; визнати припиненим договір застави №02/01-12-ІІІ від 30.01.2012р., укладеного між ТОВ «М.К.С» і ПАТ «Банк Камбіо»; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису від 30.01.2012р. (реєстраційний №12110349) про накладення заборони на нерухоме майно, згідно договору іпотеки №02/01-12-І від 30.01.2012р. на обєкти обтяження: інв. №10239, інв. №10437, інв. №10515, інв. №1190, інв. №239/16, номер за РПВН: 2623664, розташовані за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 23. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2015р. позов ТОВ «М.К.С.» задоволено. Представник відповідача ПАТ «Банк Камбіо» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що копії позовної заяви по цій справі не отримували, жодних судових повісток не надходило, про наявність цієї справи банк дізнався, отримавши оскаржуване судове рішення від 14.09.2015 року. Крім того, відносини, що склалися між банком та позивачем є відносинами застави (іпотеки). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин» встановлено при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. 553-559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2015 року заочне рішення від 14.09.2015р. скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, заявою просить суд розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник ПАТ «Банк Камбіо» в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову. Інші учасники справи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.\~\~Їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28.12.2011р. між Запорізькою дирекцією ПАТ «Банк Камбіо» і ТОВ «НВП [PERSON]» (позичальник) був укладений кредитний договір №02/01-12, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 10000000,00 грн. на поточні потреби зі сплатою за користування кредитом 25% річних. Строк повернення кредиту 17.08.2012р. (п.1.1 в редакції додаткової угоди від 20.04.2012р.). Зобовязання по кредитному договору забезпечуються заставою майна, яке належить майновим поручителям на загальну суму не менш ніж 26870000,00 грн. (п.1.2 кредитного договору). В забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, 30.01.2012р. між ТОВ «МКС» (іпотекодавець) і Запорізькою дирекцією ПАТ «Банк Камбіо» (іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки №02/01-12-І, за умовами якого іпотекою забезпечується виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору від 28.12.2011р. №02/01-12 та всіх додаткових угод до нього. Згідно з п.1.5 договору іпотеки, предметом іпотеки є: розливочна інв. №10239 літ. Б, загальною площею 80,5 кв.м; гараж інв. №10437, літ. К, загальною площею 476,5 кв.м; майстерня окожушування інв. №10515, літ. Ф, загальною площею 522,3 кв.м; побутовий корпус інв. №1190, літ. А-3, загальною площею 2703,7 кв.м; маслонасосна станція інв. №239/16 літ. П, загальною площею 106,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 23. Договір іпотеки посвідчено нотаріально та зареєстрований в реєстрі за №145. На підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна інв. №10239, інв. №10437, інв. №10515, інв. №1190, інв. №239/16, яке належить ТОВ «М.К.С» до припинення чи розірвання договору. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ТОВ «МКС» (заставодавець) і ПАТ «Банк Камбіо» (заставодержатель) були укладені договори застави, а саме: договір застави №02/01-12-ІІ від 30.01.2012р., за умовами якого в заставу передано наступне майно: електропіч ДСП-12 зав. №7709 та електропіч ДСП-12 №7711 на загальну суму 12339976,00 грн.; договір застави №02/01-12-ІІІ від 30.01.2012р., за умовами якого в заставу передано наступне майно: індукційна тигельна плавильна піч ІТПЕ-04/0,35 зав. №66; кран козловий зав. №883; трансформатор ТМ 6/04 Ква на загальну суму 1393916,70 грн. Отже, ТОВ «М.К.С» виступило майновим поручителем за виконання позичальником (ТОВ «НВП [PERSON]» своїх кредитних зобовязань. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В п. 5.1 договору іпотеки №02/01-12-І зазначено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором та іпотекодавцем всіх зобовязань за цим договором та всім додатковим угодам до нього. В пунктах 4.1 договорів застави від 30.01.2012р. зазначено, що договори набувають дії з моменту їх укладення: підписання сторонами, скріплення печатками та діють до повного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Суд приходить до висновку, що вищевказані формулювання, зазначені в п.5.1 договору іпотеки і пунктах 4.1 договорів застави «…до повного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором…» не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Разом з тим, це не є обставиною, яка має неминуче настати. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що кінцевим строком повернення кредиту є 17.08.2012р. (п.1.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 20.04.2012р.). Проте, всупереч ч.4 ст.559 ЦК України ПАТ «Банк Камбіо» протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто до 17.02.2013р. не звернувся з позовом до поручителя ТОВ «М.К.С». Таким чином, суд приходить до висновку, що в силу ч.4 ст.559 ЦК України порука припинилась. Посилання представника ПАТ «Банк Камбіо», як на підставу для відмови у задоволенні позову, на те, що відповідно до ст. 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. 553-559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки, судом до уваги не приймаються, виходячи з наступного. Частина 5 статті 3 закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Така ж норма закріплена в частині першій статті\~17 закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). При цьому сама по собі умова договору іпотеки про дію іпотеки до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не може розглядатися як встановлення строку дії іпотеки, так як це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014р. у справі №6-21976св14. Всупереч ч.4 ст.559 ЦК України ПАТ «Банк Камбіо» протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто до 17.02.2013р. не звернувся з позовом до поручителя ТОВ «М.К.С». Отже, в силу ч.4 ст.559 ЦК України порука припинилась. З матеріалів справи вбачається, що в подальшому банком на адресу позичальника і поручителів направлена вимога від 03.12.2014р. за вих. №229/3 про сплату суму заборгованості за кредитним договором №02/01-12 від 28.12.2011р. Але вказана вимога направлена до поручителів вже після припинення дії поруки, яка є припиненою з 18.02.2013р. Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобовязаний подати протягом пяти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Як встановлено судом, всупереч наведеним нормам закону, банк відмовляється зняти обтяження, посилаючись на те, що кредитні правовідносини за кредитним договором не є припиненими, що порушує права позивача. За вищевказаних вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved