Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИзвернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання послуг по зберіганню транспортного засобу на автостоянці, відповідач зобов`язалася щомісячно оплачувати вартість наданих позивачем послуг, однак [PERSON] не виконує зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в розмір 18 652,10 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позові та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, в повному обсязі з підстав викладених у поясненнях на позов та просила суд відмовити у задоволені позовних вимог. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом,11 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ», яке діє в інтересах ТОВ «МАДЖОРЕ», було укладено договір №М 11-01-38Н/Ср14А про надання послуг по зберіганню транспортного засобу на автостоянці, відповідно до умов якого позивач надає послуги по зберіганню транспортного засобу відповідача на території підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , а відповідач сплачує позивачу плату за отриманні послуги на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, оплата послуг виконавця проводиться за місяць надання послуг, незалежно від кількості днів користування замовником послугами виконавця в цьому місяці, крім випадків передбачених договором. Згідно з п. 3.2 Договору, на момент укладення цього договору, вартість послуг, які надаються виконавцем на умовах цього договору становить 1 800 грн. Пунктом 3.3. Договору визначено, що оплата здійснюється замовником у національній валюті України через касу, або на розрахунковий рахунок Виконавця не пізніше п`ятого числа поточного місяця. Відповідно до п. 4.3. Договору, у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо внесення платежів у строки та в розмірі, передбаченому договором більше ніж на 30 днів замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 10 % від простроченої суми за кожні 10 календарних днів прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість. При цьому, представник відповідача зазначив, що даний договір зі слів позивача укладений на місце №38Н, але такого номеру ні в договорі, ні в реєстрі речових прав не існує Також вказав, що відповідач користувалась паркінгом періаодично та сплачувала кошти за по факту користування, а тому заборгованість перед позивачем у [PERSON] відсутня. Однак, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на вказані вище обставини, оскільки місце №38 з буквою «Н» вказує на нижній рівень автопаркінгу. Крім того, даний договір укладався не щомісячне користування місцем, а на періодичне користування, а тому оплата не залежить від часу користування паркомісцем. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача за договором №М 11-01-38Н/Ср14А від 11.01.2019 року складає 18 652,10., з яких: 16 200 грн. - сума основного боргу за період з 01.03.2020 року по 30.11.2020 року; 659,59 грн. - сума інфляційних збитків; 72,50 грн. - 3% річних; 1 620 грн. - штраф. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дослідивши матеріали справи, з?'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідача тому позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 18 652,10 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на результат розгляду справи, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved