Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі ТОВ «Маркс.Капітал») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 червня 2012 року в м. Харкові з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] та мав чинний договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого його цивільно-правова відповідальність застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Статус» (надалі ПрАТ «Страхова компанія «Статус»), сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Hyundai», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить на праві власності [PERSON] Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2012 року. 16 жовтня 2012 року до ПрАТ «Страхова компанія «Статус» із заявою на виплату страхового відшкодування звернувся власник пошкодженого автомобіля [PERSON], в звязку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Статус» виплатило на її користь страхове відшкодування у розмірі 9000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №275 від 29 січня 2013 року. Позивач зазначає, що відповідач не повідомив ПрАТ «СК «Статус» про настання дорожньо-транспортної пригоди. 14 серпня 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Статус» направило [PERSON] регресну вимогу №1244. 11 жовтня 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Статус» та [PERSON] укладено угоду про проведення розрахунків та погашення боргу, за умовами якої відповідач повинен сплачувати щомісячно 750 грн. до повного погашення заборгованості. Однак відповідачем здійснено лише одну сплату 04 листопада 2013 року. 28 квітня 2014 року між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «Страхова компанія «Статус» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу. 25 вересня 2014 року з метою досудового врегулювання даного питання, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу в порядку регресу №47, однак відповіді на вимогу не надійшло. Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь в порядку регресу витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 8250,00 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Судом встановлено, що 22 червня 2012 року о 09 годині 45 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Daewoo», номерний знак [NUMBER] по вул. Героїв Праці, буд. 2 в м. Харкові під час перестроювання не переконався, що це буде безпечним скоїв зіткнення з автомобільним [NUMBER], чим порушив вимоги п. 10.1 Правил Дорожнього руху. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.42). За ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 09 грудня 2011 року між ПрАТ «Страхова компанія «Статус» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 2308058, відповідно до якого застраховано транспортний засіб «Daewoo FSO Lanos TF 69» д.н. [NUMBER] /а.с. 6/. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пошкоджено транспортний засіб «Hyundai» д.н. [NUMBER], що підтверджується довідкою Відділу Державтоінспекції ХМУ ГУМВС України /а.с. 8/. Відповідно до звіту №538 про визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу від 19 липня 2012 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Hyundai Getz, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова КМНВТ51DP8U788734, 2007 року випуску, який належить [PERSON] на момент оцінки без врахування ПДВ на замінювані складові частини складає 13580,66 грн. /а.с. 13-36/. Власник пошкодженого автомобілю з метою отримання відшкодування, звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Статус» з відповідною заявою /а.с. 9/. 29 січня 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Статус» здійснив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 9000,00 грн. /а.с. 41/. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст. 27 Закону України Про страхування До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 1.6 ст. 1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до Законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У звязку з виплатою страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Статус» набуло право зворотної вимоги до винної в дорожньо-транспортній пригоді особи. 14 серпня 2013 року представник ПрАТ «Страхова компанія «Статус» надіслав [PERSON] регресну вимогу про перерахування на користь ПрАТ «Страхова компанія «Статус» 9000,00 грн. в якості відшкодування шкоди /а.с. 43-44/. 11 жовтня 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Статус» та [PERSON] укладено угоду про проведення розрахунків та погашення боргу /а.с. 45/. [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Статус» в рахунок відшкодування шкоди перераховано лише 750,00 грн. /а.с. 48/. Вищезазначене право вимоги перейшло до ТОВ «Маркс.Капітал» згідно укладеного договору про надання фінансових послуг факторингу /а.с. 52-55/. ТОВ «Маркс.Капітал» надіслало [PERSON] регресну вимогу про перерахування на користь ТОВ «Маркс.Капітал» 9000,00 грн. в якості відшкодування шкоди /а.с. 51/. За змістом ст. 1077 ЦК України За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи, що [PERSON] в добровільному (позасудовому) порядку, не відшкодував шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, грн. на користь позивача, який поніс витрати з судового збору.

Outcome: approved