Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

ТОВ «Ічнянський завод сухого молока та масла» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних від простроченої суми, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2019 року між ТОВ «Ічнянський завод сухого молока та масла» та [PERSON] був укладений договір фінансової поворотної допомоги, згідно п. 1.1 якого кредитор зобов`язується надати позичальнику тимчасову фінансову поворотну допомогу в розмірі 20223 гривні 28 копійок, а позичальник зобов`язується повернути у визначений чинним договором строк та на умовах, визначених в даному договорі. Підтвердженням отримання [PERSON] вищевказаних грошових коштів являється розписка від 22 березня 2019 року, згідно якої останній повинен був щомісячно сплачувати на банківський рахунок ТОВ «Ічнянський завод сухого молока та масла» грошові кошти в сумі 3370,54 грн. Відповідно до п. 5.1 договору кінцевий строк повернення позики повинен бути не пізніше 22 вересня 2019 року. Оскільки відповідачем не було повернуто жодних коштів, тому просить стягнути із останнього заборгованість в розмірі 20223 гривні 28 копійок та три проценти річних від простроченої суми в сумі 200 гривень 82 копійки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, суд находить позов обґрунтованим і таким , що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні 22 березня 2019 року між ТОВ «Ічнянський завод сухого молока та масла» та [PERSON] був укладений договір тимчасової фінансової поворотної допомоги № 22-2019 (а.с.5-6). Даний договір за своєю суттю є договором позики. Відповідно до п. 1.1 договору кредитор зобов`язується надати позичальнику тимчасову фінансову поворотну допомогу в розмірі 20223 гривні 28 копійок, а позичальник зобов`язується повернути у визначений чинним договором строк та на умовах, визначених в даному договорі. Кінцевий термін повернення грошових коштів - не пізніше 22 вересня 2019 року (п.5.1 Договору). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст.638 ЦК України вказує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тобто, відповідно до положень цивільного законодавства, сторони самостійно, на свій розсуд визначають умови договору, виконання яких в подальшому є для сторін обов`язковим. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, з подальшими змінами до нього, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Даних про скасування вищезазначеного договору або про визнання його недійсним суду під час розгляду справи не надано. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Ічнянський завод сухого молока та масла» всі свої зобов`язання за договором виконав у визначений сторонами строк. Підтвердженням отримання [PERSON] вищевказаних грошових коштів являється розписка від 22 березня 2019 року (а.с.7), згідно якої останній отримав кошти в сумі 20223 гривні 28 копійок та в зв`язку з чим повинен був щомісячно сплачувати на банківський рахунок ТОВ «Ічнянський завод сухого молока та масла» грошові кошти в сумі 3370,54 грн. В матеріалах справи також мається копія розписки від 22 березня 2019 року дружини відповідача [PERSON] про дозвіл на підписання договору про надання тимчасової фінансової поворотної допомоги № 22-2019 (а.с.13). Також, в судовому засіданні встановлено, що вищевказаний договір від 22 березня 2019 року з боку відповідача не виконаний в повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції ВСУ висловленої у Постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. В порушення вказаних норм, відповідач у встановлений договором строк позичені кошти не повернув, а тому сума в розмірі 20223 (двадцять тисяч двісті двадцять три) гривні 28 копійок підлягає стягненню з нього на користь позивача. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню в передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до ч.1 ст.550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Вирішуючи питання про стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 200 (двісті ) гривень 82 копійки, суд виходить з того, що відповідач дійсно порушив умови договору щодо повернення боргу у встановлений кінцевий термін повернення, у зв`язку з чим суд задовольняє ці позовні вимоги в повному обсязі, так як суду під час розгляду справи доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 2007 (дві тисячі сім) гривень 00 копійок, понесені при подачі позову.

Outcome: approved