Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Мотивую свої вимоги вказує на те, що 06.08.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №Р25.101.16237, згідно якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 50000грн. із сплатою 3% річних строком на 60 місяці. 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» було укладено Договір факторингу №31/120-1, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №Р25.101.16237 від 06.08.2014 року укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ». Оскільки, зобов'язання за вказаним Кредитним договором не виконанні, у зв'язку з чим, станом на 22.07.2016 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 61563,31грн., просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» кредитну заборгованість в розмірі 61563,31, а також сплаченими позивачем судовий збір в розмірі 1378грн. Представник позивача Качор С.Б. в судове засідання не з'явився. Однак, в належним чином оформленій позовній просить суд задовольнити позовні вимоги та розглянути дану справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК, ч.1 ст.224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що 06.08.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №Р25.101.16237, згідно якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 50000грн. із сплатою 3% річних строком на 60 місяці, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного вище Договору. Судом встановлено, що 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» було укладено Договір факторингу №31/120-1, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №Р25.101.16237 від 06.08.2014 року укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ». У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно частини другої ст.1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частині другій ст. 1050 Цивільного кодексу України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). Згідно п.2.1 Кредитного договору №Р25.101.16237 від 06.08.2014 року позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 6 дня/числа кожного місяця графіку щомісячних внесків за кредитними договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до п.3.1.3 Кредитного договору №Р25.101.16237 від 06.08.2014 року позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості і комісії достроково на вимогу Банку у випадках, передбачених п.4.2.4 цього Догогвору. Однак, судом встановлено, що [PERSON], в порушення умов договору, не виконано взятих на себе кредитних зобов'язань, у зв'язку з цим, станом на 22.07.2016 року кредитна заборгованість відповідача становить 61563,31грн., з яких 45266,08грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16297,23грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57 - 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 61563,31грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378грн.

Outcome: approved