Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 06.10.2018 року між ТОВ «Інтеркеш\~Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4-24518, згідно якого остання отримала суму грошових коштів у розмірі 35\~000 грн., зі сплатою 0,35 % від суми кредиту щоденно, що становить 122,50 грн. на день. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на Кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 06.10.2018 р. Позивач зазначає, що згідно кредитного договору, кредит був наданий на 12 місяців, дату повернення такого визначено до 06.10.2019 р. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на дату подання позову, має заборгованість перед товариством, а саме: суму основного боргу за договором кредиту в розмірі 35\~000 грн.; суму відсотків в розмірі 19 600 грн.; пеню - 500 грн. та суму витрат на виїзд боржника за адресою прописки та проживання в розмірі 300 грн. Оскільки, [PERSON] умов Кредитного договору не виконала, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна», суму основного боргу за договором кредиту в розмірі 35\~000 грн.; суму відсотків в розмірі 19 600 грн.; пеню - 500 грн. та суму витрат на виїзд боржника за адресою прописки та проживання в розмірі 300 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Згідно даної ухвали відповідачу встановлений строк не менше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали для подання відзиву на позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій останній просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178ЦПК\~України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 06.10.2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір за № 4-24518, згідно якого остання отримала суму грошових коштів у розмірі 35\~000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою 0,35 % від суми кредиту щоденно, що становить 122,50 грн. на день. Згідно п.п.1.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 127,75 % річних. Відповідно до п.1.4 Кредитного договору, строк дії договору становить дванадцять місяців з 06 жовтня 2018 року по 06 жовтня 2019 року. Згідно п.6.7. Договору, у випадку якщо позичальник не поверне грошові кошти у строк, передбачений договором, позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору пеню за кожен прострочений платіж, що складає 500,00 грн. Відповідно до п. п. 3) п. 2.1.1 Кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитних коштів у разі наявності затримання сплати частини кредиту та/або процентів більше ніж на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарних місяці. Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на Кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 06.10.2018 р., які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, Позичальник [PERSON] всупереч умовам Договору, а також вимог ст.ст.509, 526, 1054ЦК\~України взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує. В силу ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.1 та ч. 2 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом встановлено, що позивачем на адресу [PERSON] було надіслано досудові вимоги про погашення заборгованості, даний факт підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з відміткою про вручення. Згідно з приписами ст. ст.13,76,80,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» суму заборгованості за кредитним договором, а саме: 35\~000 грн. сума основного боргу; 19 600 грн. - сума відсотків; 500 грн. пеня. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 300,00 грн. витрат пов`язаних з досудовим врегулюванням повернення заборгованості, то така не підлягає задоволенню, так як такі витрати не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. За таких обставин, даний позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст.141ЦПК\~України з відповідача [PERSON] \~належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved