Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Позивач звернулася до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] , зареєстрований 02 лютого 1985 року у Відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №244. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 02 лютого 1985 року вона разом з відповідачем, уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №244. Від спільного проживання у шлюбі вони неповнолітніх дітей не мають. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. У зв`язку з цим вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, їхня сім`я\~\~розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 06 жовтня 2020 року матеріали справи передано судді Ціпивко І.І. На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача 16 листопада 2020 року на адресу суду надійшла відповідь. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2020 року, провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з участю сторін. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про розгляд справи без його участі не подав, тому суд відповідно до ст.\~280\~ЦПК України постановив розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини справи встановлені судом та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено документально те, що сторони уклали шлюб 02 лютого 1985 року, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №244. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved