Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 22.10.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції , актовий запис № 1876 . Від сумісного життя мають неповнолітню дитину : доньку - [PERSON] [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Їх шлюбні відносини припинені з грудня 2015 року , спільне господарство не ведеться . В сім'ї часто виникали сварки і суперечки з суттєво-важливих питань, між ними втрачені почуття кохання та взаєморозуміння. За таких обставин вважає подальше сумісне життя та збереження сім»ї неможливе. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з батьком . Примирення між сторонами неможливе. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що їх сім»я остаточно розпалася. Наполягав на розірванні шлюбу. Дитина проживає з ним . Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена , надіслала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, та зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі , не заперечує проти розірвання шлюбу . Шлюбні відносини з позивачем припинені з січня 2016 року .Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вислухавши позивача , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.10.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції , актовий запис № 1876 . Від сумісного життя мають неповнолітню дитину : доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили своє існування з січня 2016 року. Спільне господарство не ведеться. Спору відносно майна не має. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнає , суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved