Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4-25033 від 24.11.2018 року. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 24.11.2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4-25033, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75% річних за користування кредитними коштами строком на дванадцять місяців з кінцевим терміном повернення до 24.11.2019 року. Як зазначено у позовній заяві, відповідач на день написання позову не повернула кредитні кошти у повному обсязі. Згідно довідки розрахунку заборгованості станом на 24.03.2020 року сума боргу за кредитним договором №4-25033 від 24.11.2018 року становить 15673,86грн., з яких 4199,80грн. - борг по тілу кредиту; 5844,06грн. - нараховані відсотки; 5630,00грн. - нарахована пеня. Оскільки досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку відповідача на вимоги про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість за кредитним договором №4-25033 від 24.11.2018 року в розмірі 15673,86грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини між сторонами є цивільно - правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Так, згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. По справі встановлено, що 24.11.2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4-25033, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75% річних за користування кредитними коштами строком на дванадцять місяців з кінцевим терміном повернення до 24.11.2019 року. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями даних договорів. Тип процентної ставки - фіксована. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п.3.1 Кредитного договору № 4-25033 від 24.11.2018 року сторони домовилися, що погашення кредиту та відсотків за користування кредиту здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Так, з наявного в матеріалах справи Графіку розрахунків (додаток до примірного кредитного договору № 4-25033 від 24.11.2018 року), вбачається, що встановлено періодичність та розміри платежів з повернення кредиту, а саме кінцевим періодом сплати є 24 число кожного місяця. Згідно п.3.5 Кредитного договору № 4-25033 від 24.11.2018 року у разі виникнення заборгованості за цим Договором Сторони погоджують таку послідовність її погашення: 1) у першу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості за кредитом; 3) у третю чергу здійснюються поточні платежі згідно графіка розрахунків. В силу вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що у зв`язку із порушенням умов кредитного договору №4-25033 від 24.11.2018 року, позивач звертався до [PERSON] із вимогами про виконання кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Досудових вимог про погашення заборгованості № 4358500-4/2 від 03.05.20198 року та № 5730800-4/2 від 15.11.2019 року. Однак, досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку [PERSON] на вимогу про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань. [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується розміром заборгованості відображеного в наявному в матеріалах справи Розрахунку заборгованості. Таким чином, ТОВ «Інтеркеш Україна» вказує на те, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 24.03.2020 року сума боргу за кредитним договором №4-25033 від 24.11.2018 року становить 15673,86грн., з яких 4199,80грн. - борг по тілу кредиту; 5844,06грн. - нараховані відсотки; 5630,00грн. - нарахована пеня. Однак, суд приходить до переконання, що позовна вимога в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5844,06 грн. підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Як вище зазначено строк дії Кредитного договору № 4-25033 від 24.11.2018 року становить 12 місяців, а саме з 24.11.2018 року по 24.11.2019 року. Суд констатує, що закінчення терміну дії договору, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконанням належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Спосіб захисту порушеного права обирає позивач. Право кредитора на пред`явлення вимоги щодо стягнення боргу не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення позову повністю або в обґрунтованій і доведеній частині. Правова підстава для нарахування та стягнення процентів поза межами строку дії договору, оскільки щодо цього пред`явлено і вмотивовано позов, перевіряється судом безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення чи інші доводи. Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення процентів на підставі згідно п.1.1 Кредитного договору № 4-25033 від 24.11.2018 року в розмірі 127,75% річних підлягає частковому задоволенню в частині заборгованості станом на день закінчення строку кредитування. Так, згідно з наявною в матеріалах справи довідки розрахунку заборгованості станом на 24.03.2020 року за Кредитним договором №4-25033 від 24.11.2017 року, а саме із графи «Всього %/пеня» вбачається, що станом на 24.11.2019 року згідно умов договору [PERSON] нараховано до сплати заборгованість по відсоткам в розмірі 4065,36 грн. З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що з [PERSON] підлягають стягненню відсотки на виконання умов п.п. 1.1. Кредитного договору №4-25033 від 24.11.2018 року в розмірі 4065,36 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно вимог ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно вимог п.6.1, п.6.7 Кредитного договору №4-25303 від 24.11.2018 року сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України. У кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі), позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку № 1, Позичальник сплачує пень в розмірі сто гривень. З огляду на вищевикладене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню пеня за порушенням взятих на себе кредитних зобов`язань в розмірі 5630 грн. Так як відповідач зобов`язань за Кредитним договором не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати повернення кредитних коштів, а також відсотків на їх користування згідно вимог чинного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача за невиконання умов вказаного Кредитного договору становить 13895,16грн., яка складається з наступного: 4199,80грн. - борг по тілу кредиту; 4065,36грн. - нараховані відсотки (станом на 24.11.2019 року); 5630,00грн. - нарахована пеня. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість на користь позивача в розмірі 13895,16грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial