Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Стоянівська сільська рада Радехівського району Львівської області звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила визнати недійсним ордер №1 (Спеціальний ордер на службове приміщення), який було видано 14 травня 2013 року Стоянівською сільською радою Львівської області [PERSON]. Вимоги за позовом обґрунтовані тими обставинами, що 14 травня 2013 року [PERSON] був виданий спеціальний ордер №1 на службове приміщення, що знаходиться [ADDRESS] в супереч вимог законодавства, оскільки з матеріалів інвентаризаційної справи на спірне приміщення за адресою: вул.І.Франка,77 у с.Стоянів Радехівського району Львівської області, визначається його цільове призначення, саме як нежиле. Також, [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, Фермерського господарства «Перлина Нова», третя особа Орган опіки та піклування Радехівської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Вимоги за позовом обґрунтовані тими обставинами, що 14 травня 2013 року їй (позивачці) був виданий спеціальний ордер №1 на службове приміщення, що знаходиться [ADDRESS]. 20 квітня 2016 року Стоянівська сільська рада Радехівського району Львівської області прийняла рішення №17 «Про скасування ордеру для вселення в житлове приміщення», з якого вбачається, що даним рішенням скасовано ордер №1 від 28.05.2013 року, який було видано [PERSON] для вселення в квартиру №2, що знаходиться за адресою вул.І.Франка,77 у с.Стоянів Радехівського району Львівської області. Так, згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області в цивільній справі №451/565/16-ц, залишеним без змін Апеляційним судом Львівської області, було визнано незаконним та скасовано рішення VI (шостої) сесії VII (сьомого) демократичного скликання Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 28.03.2016 року «Про передачу в строкове платне користування нежитлового приміщення Стоянівської сільської ради» та рішення Виконавчого комітету Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області №17 від 20.04.2016 року «Про скасування незаконно виданого ордеру для вселення в житлове приміщення». Зважаючи на це [PERSON] просить усунути перешкоди в користуванні квартирою №2, що знаходиться в с.Стоянів Радехівського району Львівської області по вулиці І.Франка,77 та вселити її у згадане вище нерухоме майно. Представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за позовом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області до [PERSON] про визнання недійсним ордера на службове приміщення, підтримали в повному обсязі, проти позову [PERSON] до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, Фермерського господарства «Перлина Нова», третя особа Орган опіки та піклування Радехівської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, заперечували. Представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за позовом [PERSON] до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, Фермерського господарства «Перлина Нова», третя особа Орган опіки та піклування Радехівської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, підтримали в повному обсязі, проти позову Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області до [PERSON] про визнання недійсним ордера на службове приміщення, заперечували. [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], у судовому засіданні вимоги за позовом [PERSON] до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, Фермерського господарства «Перлина Нова», третя особа Орган опіки та піклування Радехівської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, підтримала в повному обсязі, проти позову Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області до [PERSON] про визнання недійсним ордера на службове приміщення, заперечувала. Представник органу опіки і піклування особи в судовому засіданні у вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за позовом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області до [PERSON] про визнання недійсним ордера на службове приміщення, не підлягають задоволенню. Також і вимоги за позовом [PERSON] до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ФГ «Перлина Нова», третя особа Орган опіки та піклування Радехівської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, не підлягають задоволенню. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до вимог ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 14 травня 2013 року №18, було видано спеціальний ордер на службове приміщення, на підставі якого [PERSON] разом із сімєю була заселена в службове житло по вулиці І.Франка,77 у квартиру №2,що у с.Стоянів Радехівського району Львівська область, у звязку з відсутністю власної житлової площі (а.с.3). Судом встановлено, що 20 квітня 2016 року Стоянівська сільська рада Радехівського району Львівської області прийняла рішення №17 «Про скасування ордеру для вселення в житлове приміщення» з якого вбачається, що даним рішенням скасовано ордер №1 від 28.05.2013 року, який було видано [PERSON], який було видано [PERSON] для вселення в квартиру №2, що знаходиться за адресою вул.І.Франка, 77, с.Стоянів, Радехівський район, Львівська область. Судом також встановлено, що рішення Радехівського районного суду Львівської області в цивільній справі №451/565/16-ц, залишеним без мін Апеляційним судом Львівської області, було визнано незаконним та скасовано рішення VI (шостої) сесії VII (сьомого) демократичного скликання Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 28.03.2016 року «Про передачу в строкове платне користування нежитлового приміщення Стоянівської сільської ради» та рішення Виконавчого комітету Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 17 від 20.04.2016 року «Про скасування незаконно виданого ордеру для вселення в житлове приміщення» (а.с.63-70). Із матеріалів інвентаризаційної справи на спірне нерухоме майно, що знаходиться по вулиці І.Франка,77 у с.Стоянів Радехівського району Львівської області, судом встановлено, що за цільовим призначенням дане спірне приміщення є нежилим. Згідно ч.4 ст.4 ЖК УРСР до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є нежилим приміщенням, а тому не відноситься до житлового фонду. Згідно зі ст.59 ЖК ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявний ордер на службове приміщення, виданий з порушенням норм Житлового кодексу УРСР. Однак, в судовому засіданні представник [PERSON], просив застосувати позовну давність до вимоги про визнання ордера недійсним. Відповідно до ст.59 ЖК УРСР та ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність для звернення до суду з вимогою про визнання ордера недійсним становить три роки. Згідно вимог ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує строк позовної давності до вимоги про визнання недійсним ордеру, оскільки [PERSON] отримала ордер на вселення в службове житло 14.05.2013 року, а до суду із позовною заявою Стоянівська сільська рада Радехівського району Львівської області звернулась 31.03.2017 року, тобто з порушенням трирічного строку звернення до суду. Суд не знаходить підстав для поновлення позивачу строку позовної давності, оскільки суду не надано доказів наявності поважних причин пропуску такого строку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області до [PERSON] про визнання недійсним ордера на службове приміщення задоволенню не підлягає з підстав пропуску позовної давності. Щодо вимог за позовом [PERSON] до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ФГ «Перлина Нова», третя особа Орган опіки та піклування Радехівської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, суд вважає за необхідне зауважити наступне. Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Як було констатовано вище, із матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що на час розгляду справи в суді спірне нерухомого майно, що знаходиться [ADDRESS] є нежилим. Крім того, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено механізму переведення нежитлового приміщення у житлове та таких вимог на вирішення суду учасники справи не висували. Щодо обґрунтувань неповнолітньої [PERSON], заслуханих у судовому засідання, на підтвердження бажання останньої проживати у [INFO], судом такі оцінено критично, оскільки дитиною висловлено бачення її бажань без розуміння статусу майна і такі суперечать вимогам закону, зазначеним вище. Враховуючи наведене та дані, викладені у інвентаризаційній справі на обєкт спірного нерухомого майна, а також висновок органу опіки і піклування Радехівської РДА (а.с.122), доводи сторін, суд вважає, що вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed