Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

ТОВ «Маркс.Капітал» (далі - позивач) звернулося в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, порядку регресу, пояснившипри цьому наступне. 11.11.2010р. в м. Києві на перехресті вул.Саксаганського та вул. Горького, [PERSON]керуючи автомобілем марки «Форд Фієста», д.н.з. [NUMBER], недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], що належав та був під керуванням [PERSON], в наслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Вину відповідача у вчинені наведеного ДТП та пошкодженні вищезазначених автомобілів було встановлено постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.11.2010р. року по справі № 3-12983/10. Разом з цим, на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність [PERSON] за шкоду завдану третім особам під час експлуатації автомобіля марки «Форд Фієста», д.н.з. [NUMBER], було застраховано ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» за Полісом № ВЕ3902419 від 29.04.2010р. В свою чергу, постраждалий в наслідок ДТП [PERSON] звернувся до ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» із Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 11.11.2010р. Відповідно до звіту від 16.11.2010р. за № 0929, складеного суб'єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], в наслідок ДТП склала 5268,93 грн. При цьому, в січні 2011р. ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» було сплачено на відшкодування шкоди [PERSON] страхове відшкодування у сумі 5268,93 грн. В свою чергу[PERSON] не повідомив протягом трьох робочих днів свого страховика ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» за Полісом № ВЕ3902419 про настання вищезазначеного ДТП від 11.11.2010р. При цьому, згідно положень п.п. «ґ» п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року за № 1961-IV, ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» після виплати страхового відшкодування [PERSON] отримала право подати регресний позов щодо відшкодування коштів у сумі 5268,93 грн. до [PERSON], який не повідомив страховика про ДТП протягом трьох робочих днів. В наступному 31.05.2012р. між ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» і ТОВ «Маркс Капітал» було укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу, згідно Додатку № 1 якого до ТОВ «Маркс Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON]. у сумі 5268,93 грн. При цьому, позивач ТОВ «Маркс Капітал» листами від 31.07.2012р. за № 066 та від 18.08.2012р. за № 066 звернувся до відповідача [PERSON] із вимогою про сплату заборгованості в порядку регресу у сумі 5268,93 грн. Однак вищезазначені листи позивача відповідач залишив без відповіді, кошти заборгованості у сумі 5268,93 грн. не сплатив. Представник позивача ТОВ «Маркс Капітал» у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні та наданих письмових запереченнях позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні, надали свої заперечення на стадії пояснень, в подальшому участі в судових засіданнях не брали. При цьому відповідач зазначив, що 11.11.2010р. телефоном повідомив страховика ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» про настання ДТП, відповідно до звіту від 16.11.2010р. за № 0929 оцінено пошкодження автомобіля «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], які останній не зазнав у ДТП із відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, що з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Полісу № ВЕ3902419 від 29.04.2010р. ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» було застраховано на строк з 29.04.2010р. по 28.04.2011р. цивільно-правову відповідальність [PERSON] за шкоду заподіяну під час керування забезпеченим транспортним засобом марки «Форд Фієста», д.н.з. [NUMBER]. В свою чергу, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.11.2010р. року по справі № 3-12983/10 встановлено, що [PERSON] 11.11.2010р. в м. Києві на перехресті вул.Саксаганського та вул. Горького, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Форд Фієста», д.н.з. [NUMBER], недотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], в наслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Положеннями ч. 3 і 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того у зв'язку із ушкодженням внаслідок наведеного ДТП автомобіля марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], Управлянням державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві було видано [PERSON] довідку від 11.11.2010р. В свою чергу, [PERSON] звернувся до ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» із Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 11.11.2010р. Разом з цим, відповідно до звіту від 16.11.2010р. за № 0929, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП «[PERSON]», вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], в наслідок ДТП склала 5268,93 грн. В свою чергу згідно довідки ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» від 02.06.2012р. за № 54, останнє сплатило в січні 2011р. на користь [PERSON] страхове відшкодування у сумі 5268,93 грн. В свою чергу вимогами п. 33.1.2 ч.33.1 ст. 33 33.1.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язанівжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Разом з цим, положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом з цим відповідачем було зазначено, що про ДТП за його участі він телефоном повідомив 11.11.2010р. ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія»., проте відповідачем не було надано суду та в матеріалах справи відсутні довідка оператора стільникового зв'язку із переліком дзвінків відповідача на телефонній номер позивача, а також відсутні письмові докази на підтвердження звернення відповідача до позивача протягом трьох робочих днів з моменту вчинення 11.11.2010р. ДТП. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, відповідно до п.п. «ґ» п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року за № 1961-IV, ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» після виплати страхового відшкодування [PERSON] отримала право подати регресний позов щодо відшкодування коштів у сумі 5268,93 грн. до [PERSON], який не повідомив страховика про ДТП протягом трьох робочих днів. Судом встановлено, що 31.05.2012р. між ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» і ТОВ «Маркс Капітал» було укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу, згідно Додатку № 1 якого до ТОВ «Маркс Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 5268,93 грн. При цьому, позивач ТОВ «Маркс Капітал» листами від 31.07.2012р. за № 066 та від 18.08.2012р. за № 066 звернувся до відповідача [PERSON] із вимогою про сплату заборгованості в порядку регресу у сумі 5268,93 грн. Проте вищезазначені листи позивача відповідач залишив без відповіді, докази сплати позивачу коштів у сумі 5268,93 грн. не надав. Суд критично ставиться до свідчень відповідача, який був допитаний за його згодою у якості свідка, оскільки такі свідчення логічно не узгоджуються із усією сукупністю інших доказів у справі, які суд оцінює комплексно і у взаємозв'язку. Стосовно доводів відповідача щодо неналежності звіту, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права надати рецензію на звіт від 16.11.2010р. за № 0929, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП «[PERSON]», або інший звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля марки «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER]. Проте своїм правом не скористався самостійно обравши форму захисту своїх прав у диспозитивний спосіб. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та обов'язок відповідача сплатити позивачу в порядку регресу кошти у сумі 5268,93 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до платіжного доручення від 22.05.2013р. за № 512 позивачем на оплату судового збору було сплачено кошти у сумі 229,0 грн., що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved