Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Тетіївська районна партійна організація Всеукраїнського об»єднання «Свобода» ( далі Позивач) звернулася до суду із позовом про визнання недостовірною інформації та зобовязання її спростувати, посилаючись на те, що Тетіївський міський голова [PERSON] (далі Відповідач) 25 травня 2017 року під час 21 сесії Тетіївської міської ради, коментуючи заяву депутатів Тетіївської міської ради щодо суспільно-політичної ситуації, що склалася в міській громаді (заяву озвучив депутат [PERSON]П.) поширив інформацію наступного змісту: »Тут написано, що суспільно-політична ситуація в місті напружена. Та не напружена. В нас суспільно-політичну ситуацію в місті роздмухують група людей, яка працює протів мене особисто, міського голови, тому що я чомусь їм не подобаюсь. Це представники партії «Свобода». Я про це не боюсь говорити. Зараз в Україні вже доказано, що партія «Свобода» фінансується [PERSON]». Цей вислів зафіксований на відеокамери та розміщений в мережі інтернет, зокрема на сайті Youtube за такими веб-адресами: https:// www.youtube.com/watch?v = LAq09Ty8LDM вислів починає звучати на 1 годині 15 хвилині, 18 секунді; https:// www. youtube.com/watch?v =Dq8nFL2QMnQ вислів починає звучати на 9 хвилині 28 секунді. Позивач вказує, що такі відомості, висловлені публічно принижують його ділову репутацію, оскільки характер коментаря створює негативне враження про цілу партію та окремих її членів і прямо говорить про недоказану залежність від особи, яку в суспільстві пов»язують родинними зв»язками з Президентом Російської Федерації, тобто країни відповідальної за анексію Криму і початком АТО на Донбасі, і яка користується поганою репутацією та негативним ставленням суспільства. Сам же [PERSON] є лідером партії «Український вибір», яка користується недоброю репутацією серед громадян України, так як її очільниками були одіозні політики, у тому числі члени Партії Регіонів, яких українське суспільство вважає представниками злочинного режиму. Тому зв»язки такого роду є компрометуючими для депутата і всієї партії. Окрім того, Тетіївська районна партійна організація Всеукраїнського обєднання «Свобода» планує брати участь у місцевих виборах, відповідач же шляхом поширення недостовірної інформації підриває авторитет Позивача серед потенційних виборців та колег-депутатів з інших партій, а також завдає йому значних репутаційних втрат. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідача [PERSON] позовних вимог не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні та просив відмовити у задоволенні позову. (а.с.- 32-33) Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення повністю, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що Тетіївський міський голова [PERSON] 25 травня 2017 року під час 21 сесії Тетіївської міської ради, коментуючи заяву депутатів Тетіївської міської ради щодо суспільно-політичної ситуації, що склалася в міській громаді, поширив інформацію наступного змісту: »Тут написано, що суспільно-політична ситуація в місті напружена. Та не напружена. В нас суспільно-політичну ситуацію в місті роздмухують група людей, яка працює протів мене особисто, міського голови, тому що я чомусь їм не подобаюсь. Це представники партії «Свобода». Я про це не боюсь говорити. Зараз в Україні вже доказано, що партія «Свобода» фінансується [PERSON]», яка зафіксована на відеокамери та розміщена в мережі інтернет, зокрема на сайті Youtube за такими веб-адресами: https:// www.youtube.com/watch?v = LAq09Ty8LDM вислів починає звучати на 1 годині 15 хвилині, 18 секунді; https:// www. youtube.com/watch?v =Dq8nFL2QMnQ. (а.с.-20) Відповідно до п.п.3.1- 3.3. Статуту Тетіївська районна партійна організація «Всеукраїнського об»єднання «Свобода» є структурним підрозділом політичної партії ВО «Свобода». (а.с.-7-19) Із копії заяви члена ВО «Свобода» [PERSON] на ім»я голови Тетіївського осередку ВО «Свобода» вбачається, що його, як члена партії, обурює поширена Тетіївським міським головою інформація про фінансування партії [PERSON].(а.с.-55) Відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК України, ч.4 ст. 32 Конституції України , ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом з тим, за змістом зазначених норм законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з»ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і, яка , на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати свої особисте немайнове право. Приписами ст.ст. 91, 94, 200 ЦК України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов»язки (цивільну правоздатність) як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Статтею 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. В абз.2 п.15 Постанови Пленуму верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв»язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. При цьому за змістом приписів ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст.277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб»єкта (підприємця). Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч.1 ст.299 ЦК України. Відповідно до ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Частиною 3 ст. 277 УК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Водночас, у пунктах 5 і 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2007 року № 01-8/184 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію», роз»яснено, що ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Так, відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подавати докази недостовірності поширеної інформації. Факт поширення недостовірної інформації підтверджується публічним виступом 25 травня 2017 року міського голови міста Тетієва [PERSON] під час 21 сесії Тетіївської міської ради, зафіксованому на відеокамери та розміщеного на сайті Youtube за такими веб-адресами: https:// www.youtube.com/watch?v = LAq09Ty8LDM вислів починає звучати на 1 годині 15 хвилині, 18 секунді; https:// www. youtube.com/watch?v =Dq8nFL2QMnQ. Відповідно до п.п.24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитися у спосіб наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа, як учасник спільних відносин. Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч.ч. 1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що поширену відповідачем інформацію під час 21 сесії Тетіївської міської ради не можна розцінювати як оціночні судження, оскільки вона носить стверджувальний характер (фактичне твердження) та є такою, що підлягає перевірці на предмет її достовірності, і, на думку суду, така інформація не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому його порушені права підлягають захисту в обраний ним спосіб.

Outcome: approved