Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 06.02.2018 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони спільно не проживають, а відповідач матеріально не забезпечує утримання дитини та дружини. Відповідач є здоровою працездатною особою, є фізичною особою-підприємцем, від зайняття підприємницькою діяльністю отримує значний дохід, близько 488950 грн. за рік. Але з урахуванням того, що відповідач є платником єдиного податку на другій групі оподаткування на спрощеній системі, тому ведуть лише облік доходів-це вся готівка і безготівкова виручка, а не дохід мінус витрати, на підставі книги обліку заповнюється декларація з єдиного податку. Також відповідач має у приватній власності квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки Hyundai Sonata, номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, який був придбаний у травні 2019 року. У зв?язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн., щомісячно до суду до досягнення дитиною повноліття. Крім цього позивач просить стягнути аліменти з відповідача на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2102 грн., щомісячно, починаючи від дня подачі позову до суду до досягнення дитиною трьох років. 25.02.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого він визнає позов частково, а саме визнає позов щодо стягнення з нього на утримання дитини аліментів в сумі 1020 грн., а на утримання дружини 1000 грн. Зазначив, що позивачем жодним чином не наведено будь-яких розрахунків щодо розміру заявлених нею позовних вимог. Також зазначив, що позивач разом зі своїми батьками обікрали магазин в якому він проводив підприємницьку діяльність та забрали товар, який йому надано було під реалізацію, в зв`язку з чим відповідачу прийшлося продати квартиру для того, щоб розрахуватися з боргами, в зв`язку з чим ним було подано заяву про вчинення злочину до Красноградського ВП. Крім того в нього було викрадено книгу обліку доходів від підприємницької діяльності, після чого книгу надала до суду позивач. Дана книга була заповнена не почерком відповідача. В зв`язку з чим відповідач також звернувся до Красноградського ВП. Також в зв`язку з даними подіями дохід відповідача за січень та лютий 2020 року буде незначний. За його підрахунками сукупний валовий дохід за місяць складе приблизно 9000 грн. За роботу реалізатора йому потрібно сплатити 2400 грн. Після чого в нього залишиться 6600 грн. З яких ще треба заплатити податок 944,60 грн. та Єдиний соціальний внесок 1039,06 грн. Після чого залишиться 4510,4 грн. Таким чином відповідач не зможе сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини в розмірі заявлених позовних вимог. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об`ємі та просили їх задовольнити, дали пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві. Також позивачка зазначила, що книгу обліку доходів не викрадала, так як це був їх сімейний бізнес і вона її просто взяла собі, але не заперечувала факт того, що книгу обліку доходів від підприємницької діяльності [PERSON] , вона заповнила власноруч без його відома. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, дали пояснення аналогічні зазначеним у відзиві. Також відповідачем було надано довідку про доходи з Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України, відповідно до якої зазначено, що згідно наданої податкової звітності дохід ФОП [PERSON] за 2019 рік склав 173000 грн., а за січень-лютий 2020 року - 28000 грн. В зв`язку з цим відповідачем було визнано позов частково, а саме станом на 19.03.2020 року він погоджується щодо стягнення аліментів на утримання дитини та не заперечує сплачувати кошти в сумі 2000 грн., а на утримання дружини - в сумі 1500 грн. Також він зазначив, що автомобіль Хундай соната, 2015 року випуску йому не належить, а квартиру в [ADDRESS], м.Харків він продав. Магазин взуття в м.Харків закрив, оскільки за оренду приміщення потрібно сплачувати 17000 грн. Зараз він проживає в м.Краснограді. Та в нього залишився відкритим тільки один магазин взуття в м.Краснограді, який в зв`язку з запровадженням карантину теж закритий на невизначений термін, а іншого доходу, окрім цього магазину він не має. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, позивачка в своїй позовній заяві зазначає, що сукупний дохід відповідача [PERSON] складає приблизно 488.950грн. за рік, в зв`язку з чим він спроможний сплачувати аліменти саме в зазначеній нею сумі: 8000грн. на утримання дитини та 2102грн. на її утримання. Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, сума доходу відповідача в 488.950грн. на рік була зазначена виключно зі слів позивача та наданої нею книги про дохід. Однак в ході судового розгляду справи було встановлено, що така сума доходу відповідача не відповідає дійсності. При цьому відповідач [PERSON] заперечував проти такого доходу та пояснив, що дана книга була викрадена позивачкою, про що ним подано відповідну заяву до Красноградського ВП ГУНП, в зв`язку з чим вона заповнена не ним, тобто всі суми неіснуючого доходу, зазначені саме рукою позивачки, в зв`язку з чим дохід у 488.950грн. за рік не відповідає дійсності, а реальний сукупний валовий дохід складає згідно офіційної довідки ДПІ у 173.000грн. на рік, тобто близько 14.000грн. на місяць. При цьому ця сума є не чистим його доходом, а це валовий дохід отриманих всіх коштів за продаж товару, в який включається весь товарообіг коштів за місяць, в т.ч. на закупівлю товару, сплату податків, оренду торговельної точки, сплати заробітної плати найманим робітникам, частина його доходу і т.д. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтвердила, що дійсно ця книгу про дохід заповнена саме нею власноручно, хоча як ФОП оформлено саме її чоловіка [PERSON] . З наданих позивачем документів, а саме відповідно до офіційної довідки про доходи Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України від 18.03.2020 року, ФОП [PERSON] здійснює свою підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, згідно наданої податкової звітності дохід ФОП [PERSON] за 2019 рік склав 173000 грн., а за січень-лютий 2020 року - 28000 грн. Таким чином загальний сукупний валовий дохід [PERSON] складає близько 14,400грн. на місяць(173.000грн./12міс.). Таким чином, при розрахунку суми аліментів, суд виходить з суми офіційного валового сукупного доходу в розмірі 173.000грн. на рік, а не 488.950грн., як зазначено в позові. Також позивачка, як на можливість сплати аліментів в зазначеній нею сумі, послалась на наявність у власності відповідача квартири в м.Харкові та автомобіля Хундай Соната, 2015 року випуску. При цьому в судовому засіданні відповідач заперечував про наявність у його власності даного автомобіля Хундай Соната, 2015 року випуску, зазначивши що він не є власником даного автомобіля. Про наявність даного автомобіля у власності відповідача, не мається будь-яких доказів і в матеріалах справи, не надано їх позивачем і в судовому засіданні. Стосовно наявності у відповідача квартири, то відповідно до копії договору купівлі-продажу від 28.11.2015 року, [PERSON] начеб то дійсно є власником однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак в судовому засіданні [PERSON] надав пояснення, що дійсно, ще до укладання шлюбу ним була придбана вказана квартира ще у 2015 році, однак на почутку 2020 року, щоб хоч якось утримати свій бізнес, оскільки позивачка викрала у нього частину товару, він змушений був її продати для закупівлі нового товару, тобто у нього у власності немає ані квартири ані машини. Будь-яких належних та допустимих доказів про те що відповідач на час розгляду справи є власником даної квартири та машини, в матеріалах справи відсутні. Поряд з цим, згідно довідки з УПСЗН Красноградського району, [PERSON] отримує державну допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн., щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року у розмірі 1779 гривень, тобто мінімальна сума аліментів згідно ч.2 ст.182 СК України, на дитину до 6 років, складає 899,50грн.(1799*50%). Відповідач під час розгляду справи 19.03.2020 року визнав позов частково та не заперечував проти сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 гривень на місяць, що є більше ніж у два рази, встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що він може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 2000грн., позивач не надала. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). При визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України суд, враховує те, що відповідач [PERSON] здоровий, є молодою працездатною особою, є фізичною особою-підприємцем, в зв`язку з чим має мінливий заробіток, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Крім того, згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Законодавством не визначено яку саме суму повинен сплачувати чоловік на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає за необхідне, стягувати з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., проти суми яких не заперечує відповідач та може надавати дану матеріальну допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнення з відповідача підлягають судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial