Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 4» (далі - позивач, ТОВ «Рада 4») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON].) в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 14 290,72 грн. та витрати в розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 17.09.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір «Про участь у витратах на утримання будинку, споруд та прибудинкової території» № б/н (далі - Договір). Згідно п. 2.2.4. Договору, відповідач зобов'язувався не пізніше першого числа наступного місяця вносити плату на рахунок позивача за одержані послуги, що визначені Договором. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Рада 4» до [PERSON] про стягнення заборгованості та роз'яснено відповідачу право надати у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. З урахуванням положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України, суд визнав за можливе вирішити даний спір в спрощеному позовному провадженні, оскільки зважаючи на предмет та підстави позовної заяви, обраний позивачем спосіб захисту, дана справа є незначної складності. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов'язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Відповідно до ч. 4 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки, до суду повернувся конверт без вручення відповідачу із відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, то в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 17.09.2002 року між [PERSON] та ТОВ «Рада» Корпорації «Позняки-жил-буд» було укладено Договір «Про участь у витратах на утримання будинку, споруд та прибудинкової території» №б/н (далі - Договір), предметом якого є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території, де знаходиться квартира, що належить відповідачу на праві власності, за адресою [ADDRESS] (а.с. 8-11). У пунктах 2.1.1., 2.1.2, 2.1.6. Договору, сторони погодили, що підприємство зобов'язано забезпечити виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов мешкання в будинку, в тому числі співвласнику та мешкаючим з ним особам, згідно з вимогами «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій»; надання співвласнику комунальних та інших послуг згідно діючим розцінкам і тарифам та ведення особистого рахунку співвласника; надання додаткових послуг для забезпечення безпечного та комфортного мешкання співвласника та мешкаючих з ним осіб за додаткову плату. Відповідно до пункту 2.2.4. Договору, відповідач взяла на себе зобов'язання не пізніше 1-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок підприємства пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги, а саме: диспетчеризацію і технічне обслуговування ліфтів, вивіз побутових відходів, обслуговування будинкових вузлів обліку, їх стандартизацію і метрологію, обслуговування водостоків, люків, димовентиляційних каналів, протипожежної автоматики, внутрішніх та зовнішніх тепло- та електропроводів будинку, дезінфекцію, дератизацію, послуги аварійної служби, підготовку будинку до експлуатації у зимовий період, електроенергію на роботу ліфтів, на освітлення сходових кліток, опалення місць загального користування, воду на миття та полив прибудинкової території, податок на землю, матеріальні витрати, витрати на утримання адміністративного приміщення та апарату управління підприємства, санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування, комунальні та інші платежі, передбачені чинним законодавством України. Згідно п. 2.2.12 Договору, для поліпшення комфортного мешкання та проведення комплексу відновних робіт, направлених на підтримання в належному стані конструкцій та систем інженерного обладнання будинку і прибудинкової території, збереження експлуатаційних якостей, не пов'язаних із зміною основних техніко-економічних показників, сплачувати за ці додаткові послуги за квадратний метр загальної площі квартири на рахунок підприємства 0,5 гривні щомісяця. Як визначено у ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (Далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Позивач зобов'язання за Договором виконав належним чином, надав послуги передбачені Договором. Проте, відповідач, в порушення умов Договору, не сплачував грошові кошти за надані ТОВ «Рада 4» послуги, у зв'язку з чим, у нього виникла заборгованість, яка станом на 07.03.2018 року становить 8 406,24 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 5 621,67 грн. із розрахунку 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Відповідно до п. 2.2.5. Договору, співвласник зобов'язується при несвоєчасному внесенні платні, сплачувати пеню із розрахунку 1% від несплаченої суми за кожний день прострочки. Оскільки, відповідачем прострочено сплату грошових коштів за надані житлово-комунальні послуги, вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 5 621,67 грн. є обґрунтованими. Окрім цього, у позовній заяві, позивач просить стягнути заборгованість з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, то з урахуванням вищенаведених положень закону, з останнього підлягають стягненню сума інфляційних нарахувань в розмірі 198,67 грн., а також 3% річних у розмірі 64,17 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження сплати боргу за Договором відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Рада 4» щодо стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13946 від 20.02.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 762,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved