Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у м. Києві звернулося до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 23.12.2014 року до відділення №8 ТМО «Психіатрія» у м. Києві поступила [PERSON], 1939 року народження. Підставами для примусової госпіталізації [PERSON] є неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вчинення нею дій, що являють собою небезпеку для неї і оточуючих. 24.12.2014 року [PERSON] була оглянута лікарською консультативною комісією, якою був зроблений висновок про те, що [PERSON] потребує госпіталізації та лікування в психіатричному закладі в примусовому порядку, за своїм психічним станом виявляє безпосередню загрозу для себе та оточуючих, оскільки у неї агресивна по відношенню до сестри поведінка, вона не вимикає газ та воду, залишає квартиру, не може згадати де мешкає. ТМО «Психіатрія» в м. Києві просить винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник ТМО «Психіатрія» Рудченко А.М. та лікар-психіатр [PERSON] підтримали заяву з тих же підстав, просили заяву задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON], яка є сестрою [PERSON], в судовому засіданні погодилася з заявою, просила примусово госпіталізувати її сестру [PERSON] на стаціонарне лікування. Прокурор Корженко І.Ю. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки [PERSON] надала добровільну згоду на лікування. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона потребує лікування, оскільки в неї болить голова і не заперечує проти лікування. Суд, вислухавши представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавлену особу [PERSON], прокурора, [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], проживає в квартирі [ADDRESS]. 23.12.2014 року [PERSON] у супроводі сестри [PERSON] прийшла до територіального медичного об'єднання «Психіатрія», де [PERSON] написала заяву про прийняття [PERSON] на лікування, що підтверджується заявою від 23.12.2014 року (а.с.13-14). В цей же день була заведена медична карта №8013 стаціонарного хворого [PERSON] (а.с.5-12), яка надала свою згоду на госпіталізацію, що підтверджується її власноручним підписом (а.с.7). В судовому засіданні представник заявника Рудченко А.М. та лікар-психіатр [PERSON] пояснили, що [PERSON] має проблеми з пам'яттю, збуджується при згадуванні про сестру, не може задовольняти свої життєві потреби на рівні забезпечення життєдіяльності, потребує лікування в психіатричному закладі. Також вони пояснили, що [PERSON] добровільно надала згоду на лікування, однак оскільки в неї проблеми з пам'яттю і поставлений діагноз органічне ураження головного мозку було прийняте рішення про звернення до суду з заявою про призначення госпіталізації у примусовому порядку. [PERSON], яка є сестрою [PERSON], в суді пояснила, що [PERSON] вже тричі добровільно проходила лікування в психіатричному закладі в 2014 році. Це не заперечував також представник ТМО «Психіатрія». Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З висновку ЛКК, в якому не вказана дата і який складений комісією у складі голови ЛКК Лебедєва Д.С., завідуючого відділенням №8 Рудченко А.М. та лікуючого лікаря [PERSON] (а.с.20), вбачається, що [PERSON] 23.12.2014 року за заявою сестри в зв»язку з неадекватною поведінкою вдома, агресивністю по відношенню до сестри була госпіталізована і їй встановлений діагноз - органічне ураження головного мозку судинного ґенезу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, психоорганічний синдром. [PERSON] психічно хворіє близько 1,5 року, тричі була госпіталізована. У [PERSON] мовний контакт малопродуктивний із-за вираженого інтелектуально-мнестичного зниження, повідомляє суперечливі дані про себе, поточну дату та місце знаходження сказати не може, заявляє, що зараз 1917 рік, називає сестру жінкою племінника, при згадці про сестру роздратовується, звинувачує сестру, потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Оскільки [PERSON] при надходженні до ТМО «Психіатрія» надала згоду на добровільну госпіталізацію, в судовому засіданні підтвердила необхідність її лікування і згоду на проведення лікування, а підстав стверджувати, що вона не усвідомлює необхідність такого лікування немає, суд вважає, що потреби для госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку немає. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що заява в судовому засіданні не доведена і не підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed