Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мотивує тим, що 26.08.2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1976/2040СLPS2 (даті - Кредитний договір), згідно якого відповідачe було надано кредит у сумі 6 884,52 грн. на строк до 29.05.2012 року. 10.10.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20121010-Г, у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Після передачі права вимоги за кредитним договором, відповідач не виконав свій обов'язок перед позивачем, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість у загальній сумі 6 833,95 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Оскільки ПАТ «Платинум Банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №1976/2040СLPS2 від 26.08.2011 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 6 833,95 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК Укарїни договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК, ч.1 ст.516 України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 26.08.2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1976/2040СLPS2 (а.с. 7-8). Відповідно до п.1 кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування з цільовим використанням на поточні потреби, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, виплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також виплатити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно п.1.1. кредитного договору банк надає позичальник грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 6 884,52 грн.; строк кредитування - 30 місяців, процентна ставка за користування кредитом 36 % річних, комісія за надання кредиту становить 180 грн., комісія за обслуговування кредиту 207 грн., цільове призначення кредиту - поточні потреби, дата повернення кредиту - 26.02.2014 року. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що позичальнику у разі отримання від банку вимоги про дострокове погашення кредиту, отриманого за кредитним договором зобов'язаний сплатити заборгованість у повному обсязі. Відповідно до п. 5.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. 10.10.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) уклали договір факторингу №20121010-Г, згідно умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), а також права клієнту як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник (а.с. 17-19). Передача прав вимоги за кредитним договором №1976/2040СLPS2 від 26.08.2011 року підтверджується актом прийому-передачі документації №3 від 28.03.2013 року. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача борг за кредитним договором №1976/2040СLPS2 від 26.08.2011 року в розмірі 6 833,95 грн., який складається з: - 5 310,95 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 1 032,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 490,89 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved