Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з фізичними особами. Відповідно до вказаного договору покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Зокрема, відбулось відступлення і права вимоги за кредитним договором № 04-2.1/145 від 22.02.2008 року, який було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Таким чином, усі права кредитора по вказаному договору належать позивачу. Згідно вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 90000 грн. та зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним на умовах, передбачених кредитним договором та Додатком № 1 до нього - графіком платежів. Однак, [PERSON] порушив умови кредитного договору, неналежно його виконував, в результаті чого станом на 01.07.2014 року має прострочену заборгованість в сумі 91092,18 грн., яка складається із заборгованості по: кредиту 42747,42 грн.; по відсотках - 36253,04 грн.; пеня, нарахована за неналежне виконання договору за останні 12 місяців перед зверненням до суду, становить 10291,72 грн.; по комісії - 1800 грн. Тому позивач звернувся до суду і просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Згідно наявного в матеріалах справи клопотання представника позивача він просив розглянути справу без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки набрало законної сили рішення Тростянецького районного суду Вінницької області по справі № 225/517/12 від 27.04.2012 року про той самий предмет і з тих самих підстав. Надав копію вказаного рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. В судовому засіданні встановлено наступне. 22.02.2008 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 90000 грн. для ремонту та облаштування житла. В подальшому сторони вносили зміни і доповнення до кредитного договору. Дані обставини зазначені в позовній заяві, визнаються відповідачем, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. У позовній заяві позивач зазначає, що 17.12.2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» договір відступлення права вимоги. Однак позивачем в судовому засіданні в повній мірі не доведено обставин, на які він посилається у позовній заяві. Так, суд неодноразово викликав представника позивача в судове засідання, визнавав явку представника позивача обов'язковою для дачі пояснень по справі. Однак, в судове засідання 01.10.2014 року представник позивача не з'явився, а згідно поданого клопотання просив розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів. Дослідивши наявні в справі матеріали, судом встановлено, що позивачем не надано письмових доказів, які б підтверджували б факт укладення договору про відступлення права вимоги, зокрема і права вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] за кредитним договором № 04-2.1/145. Позивачем надано ксерокопію договору, яка належним чином не завірена, оригінал договору для огляду в судовому засіданні суду не надано. А тому, ксерокопія договору відступлення права вимоги (а.с. 20-30) не є письмовим доказом в розумінні ст. 64 ЦПК України. Документи, подані суду зшиті та засвідчені підписом [PERSON], із зазначенням, що вона є представником ТОВ «Кредитні ініціативи». Однак, в судовом засіданні не доведено факту, що [PERSON] є належним представником позивача, суду не надано для огляду оригінал довіреності, згідно якої вбачалось би, що [PERSON] є належним представником позивача. А наявна в матеріалах справи ксерокопія довіреності завірена самою [PERSON], що жодним чином не може свідчити про наявність в неї повноважень на завірення копій документів по справі. Крім того, позивачем надано ряд інших ксерокопій документів, які не є копіями документів оскільки не завірені належним чином, та відповідно не є письмовими доказами по справі (а.с. 31-33). Відповідач [PERSON] же зазначає, що його борг по кредитному договору № 04-2.1/145 від 22.02.2008 року повністю стягнуто на користь кредитора - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». В підтвердження чого надав суду рішення Тростянецького районного суду від 27.04.2012 року по справі № 225/517/12. Відповідно до змісту рішення Тростянецького районного суду від 27.04.2012 року по справі № 225/517/12 вбачається, що суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 45288,15 грн. заборгованості за кредитним договором № 04-2.1/145 від 22.02.2008 року, яка утворилась станом на 25.01.2012 року. При цьому судом було враховано, що 13.04.2012 року [PERSON] частково погасив заборгованість на суму 5000 грн. Разом з тим, вказана сума 5000 грн. часткового погашення заборгованості 13.04.2012 року [PERSON] перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» жодним чином не відображена в розрахунку заборгованості за кредитом, який було надано ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 38). Що ще раз підтверджує хибність та недостовірність проведеного ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку. До того ж очевидно, що часткове погашення боргу впливає і на правильне нарахування пені. Таким чином, в судовому засіданні позивачем не доведено, всіх обставин, на які він посилається при обґрунтуванні позовних вимог, зокрема того, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а також того, що розмір заборгованості за кредитом становить саме таку суму, яка зазначена в наданому розрахунку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] було надано докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні по кредитному договору. А тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з недоведеністю. Крім того, суд вважає за необхідне відмітити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно позовної заяви та п. 9 договору про відступлення права вимоги позивач вважає себе процесуальним правонаступником первісного кредитора - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за спором з [PERSON] про стягнення коштів за кредитним договором № 04-2.1/145 від 22.02.2008 року. А рішенням Тростянецького районного суду від 27.04.2012 року із [PERSON] вже стягнуто кошти на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за вказаним кредитним договором. Тому дане рішення безпосередньо стосується і процесуального правонаступника банку по даній вимозі - ТОВ «Кредитні ініціативи». Враховуючи викладене, належним способом захисту інтересів позивача є виконання рішення Тростянецького районного суду на його користь, тобто стягнення вказаної в рішенні заборгованості за кредитним договором із [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 179, 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed