Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , які діють в інтересах малолітнього - [PERSON] , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі договору факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» набуло право іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , тобто право вимоги перейшло до позивача. Відповідно до свідоцтва про право власності на майно, посвідченого 04.03.2020 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №363 від 04.03.2020, ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» є власником квартири [ADDRESS] . Після набуття права власності на спірне нерухоме майно позивачу стало відомо, що іпотекодавець в порушення умов іпотечного договору зареєстрував відповідачів без згоди іпотекодержателя. За даними реєстру територіальної громади виконавчого комітету Козятинської міської ради за адресою спірної квартири станом на 04.03.2020 зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач не може вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки у квартирі зареєстровані відповідачі. Враховуючи наведені вище обставини, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на розгляд судді Кучерук І.М. надійшла вказана вище справа. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 18.03.2021 справу прийнято до свого провадження та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] , який також діє в інтересах малолітнього - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі та [PERSON] , позов не визнає. Відповідач [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітнього - [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник служби у справах дітей Козятинської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що 05.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір №014/035-05/60264, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами з кінцевою датою повернення кредиту - 05.06.2018 (а.с.39-45). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між[PERSON] , як іпотекодавцем, та ВАТ «Райффайзен банк Аваль», як іпотекодержателем, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу 05.06.2008, зареєстрований в реєстрі за №853 (а.с.46-49). Згідно з п. 6.1. договору іпотеки від 05.06.2008 у разі порушення боргового зобов`язання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. 28.05.2019 між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-6, відповідно до умов якого всі вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/035-05/60264 від 05.06.2008 відступлені АТ «Оксі Банк» (а.с.50-53). 29.05.2019 між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов якого всі вимоги до [PERSON] за договором іпотеки від 05.06.2008 були відступлені АТ «Оксі Банк» (а.с.54-56). 28.05.2019 між АТ «Оксі Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого всі вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/035-05/60264 від 05.06.2008 відступлені ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (а.с.57-62). 29.05.2019 між АТ «Оксі Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» укладено договір відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов якого всі вимоги до [PERSON] за договором іпотеки від 05.06.2008 відступлені ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (а.с.63-65). Відповідно до свідоцтва про право власності на майно, посвідченого 04.03.2020 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №363 від 04.03.2020, ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» є власником квартири [ADDRESS] (а.с.66). За даними реєстру територіальної громади виконавчого комітету Козятинської міської ради за адресою спірної квартири станом на 04.03.2020 зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Вінницькій області відповідач [PERSON] , [INFO] , станом на 19.05.2011 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.101). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Вінницькій області відповідач [PERSON] , [INFO] , станом на 19.05.2011 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.102). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який не допускає вихід суду за межі позовних вимог, тобто суд не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» звернулося до суду за захистом свого порушеного майнового права з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідачів та малолітньої особи, зареєстрованих у спірній квартирі, такими, що втратили право користування квартирою. Разом з тим, суд приходить до висновку, що позивачем не правильно визначено правовідносини, що склалися між сторонами, а тому обрано помилковий спосіб захисту порушеного права, з огляду на таке. Так, згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Статтею 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири, так і на наймача. Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 109 ЖК УРСР визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Верховний Суд України у постанові від 19.01.2021 справа № 562/2034/19 зауважив, що обмеження права власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі статті 109 ЖК Української РСР та статті 40 Закону України «Про іпотеку», є передбачуваними. При зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», остання мала можливість бути обізнаною про наявність обтяжень спірної квартири, яка належала на праві власності іпотекодавцю, зокрема, про наявність відповідних речових прав осіб, які зареєстровані і проживають у житловому приміщенні, тобто мала можливість виявити ризики, пов`язані з набуттям права власності на спірну нерухомість у зв`язку із невиконанням боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою. До спірних правовідносин між власником, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, та особами, які мають право користування таким приміщенням, підлягають застосуванню норми статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 643/18788/15-ц (провадження №14-93цс19). Враховуючи те, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту порушеного права, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed