Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 27 листопада 2012 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 231. Спільних дітей від шлюбу не мають. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинилися з вересня 2014 року з причин втрати почуття взаємної поваги та любові. Сім'я розпалася, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Заходи щодо примирення подружжя просить не застосовувати у зв'язку з тим, що шлюбні стосунки не підтримуються, на даний час шлюб з відповідачем існує тільки формально. До початку судового розгляду позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. За вказаних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У зв'язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони з 27 листопада 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 231. Спільних дітей від шлюбу не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи досліджені доказами обставини справи, суд прийшов до висновку, що сім'ю [PERSON] зберегти неможливо, оскільки сторони припинили шлюбні відносини та разом не проживають з вересня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Позивачка проживає окремо від [PERSON] Примирятися не бажає. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище позивачки слід визначити як «Літвінова», так як у позовній заяві не ставиться питання про зміну прізвища на дошлюбне. Враховуючи викладене, на підставі статтей 104, 105, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved