Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 08 червня 2013 року у виконавчому комітеті Косенівської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис №2. В шлюбі мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розлучення будуть проживати біля позивача. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що після одруження сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Протягом 2 років вони вже не проживають разом. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спорів про розподіл майна та місце проживання дітей на даний час між ними не існує. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому вказана вище норма закону надає йому право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Судові витрати просить покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обємі та пояснила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2013 року, але останні два роки шлюб існує лише формально. Вони не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Відповідач не цікавиться інтересами сімї, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей та поводиться по відношенню до неї агресивно, що негативно відображається на її моральному здоровї та на моральному здоровї дітей. На примирення категорично не погоджується та наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає будь-яких підстав для його збереження. Діючи у своїх інтересах та у інтересах своїх дітей звернулася до суду з цим позовом, який просить суд задоволити в повному обємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що сімейними цінностями нехтує саме позивач по справі, яка має стосунки з іншими чоловіками, а тому і наполягає на розірванні шлюбу. У той час коли він перебував на військовій службі, позивач самостійно, не попереджаючи його, разом з дітьми переїхала до своїх батьків, у звязку з чим, категорично заперечує проти задоволення позову, на розірвання шлюбу не погоджується, та не вбачає підстав для стягнення з нього судових витрат. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2013 року (свідоцтво про шлюб серії І-СР № 113573 від 19.12.2014 року, видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області). У шлюбі, 04 жовтня 2013 року у них народилася донька [PERSON], а 29 жовтня 2015 року донька [PERSON]. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо і не ведуть спільного господарства, що було підтверджено поясненнями у судовому засіданні сторін по справі. Суд, вислухавши позивача, відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. \~За приписами ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався\~\~таким правом та звернувся\~\~до суду з відповідним позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого\~\~позов підлягає задоволенню.\~\~ Питання про зміну прізвища сторонами не ставилось. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає, що при задоволенні позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved