Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

ТОВ «Кі Фанд Менеджмент» (згідно статуту у новій редакції, затвердженого загальними зборами учасників - рішення №1-08/19 від 20.08.2019 р. змінено назву на ТОВ «ЮФ`ЮЧЕР УКРАЇНА») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та нарахованих штрафних санкцій. В позовній заяві зазначено, що 28.09.2017 р. між ТОВ «Кі Фанд Менеджмент» та відповідачем [PERSON] укладено договір №17-23182, відповідно до п. 1.1 якого, сторони домовились об`єднати зусилля з метою реалізації програми інноваційного освітнього проекту UNIT Factory. З метою забезпечення виконання зобов`язань п. 2.2 Договору передбачено, що у випадку односторонньої відмови слухача від програми після 31.10.2017 року або його відрахування за умовами договору, слухач зобов`язаний компенсувати UNIT Factory витрати на свою участь у розмірі еквіваленту 2500 доларів США. Відповідач відмовився від участі в програмі в односторонньому порядку після 31.10.2017 р., у зв`язку з чим має компенсувати позивачу погоджені в договорі й понесені ним витрати. 11.03.2019 р. позивачем направлено лист-вимогу на адресу електронної пошти відповідача з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 16408 грн. 00 коп. та нараховані штрафні санкції у розмірі 27 доларів США 52 центи. У зв`язку з тим, що відповідач не надав відповіді на зазначений вище лист-вимогу, 11.06.2019 р. позивачем направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 35806 грн. 31 коп., з яких: 32422 грн. 00 коп. - заборгованість за несплату щомісячних платежів; 2682 грн. 85 коп. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 226 грн. 15 коп. - 3% річних; 457 грн. 31 коп. - інфляційні втрати, однак відповідь від відповідача на вказану претензію не надійшла, тому позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача заборгованість та нараховані штрафні санкції у розмірі 35806 грн. 31 коп. 01.07.2019 р. у даній справі відкрито провадження. Представник позивача ТОВ «Кі Фанд Менеджмент» надіслав до суду клопотання, у якому повідомив, що ТОВ «Кі Фанд Менеджмент» змінило найменування на ТОВ «ЮФ`ЮЧЕР УКРАЇНА», у зв`язку з цим просить змінити назву позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Разом з тим, у поданому до суду клопотанні зазначив, що просить суд розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.09.2017 р. між ТОВ «Кі Фанд Менеджмент» та відповідачем [PERSON] укладено договір №17-23182 (а.с. 8). Відповідно до п. 1.1 зазначеного вище договору, сторони домовились об`єднати зусилля з метою реалізації програми інноваційного освітнього проекту UNIT Factory. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що UNIT Factory в жодному разі не буде вимагати від Слухача будь-яких платежів щодо Програми, однак у випадку односторонньої, безпідставної, тобто не з вини UNIT Factory , відмови слухача від програми після 31.10.2017 року або розірвання цього Договору внаслідок порушення Слухачем своїх обов`язків, останній зобов`язаний компенсувати UNIT Factory витрати на свою участь у Програмі в розмірі еквівалентному 2 500 доларів США. Будь-яка відмова Слухача від Програми до 31.10.2017 р. не тягне за собою компенсацій чи інших штрафів, пені, неустойок у будь-якому вигляді. 11.12.2018 р. між ТОВ «Кі Фанд Менеджмент» та відповідачем [PERSON] укладено додатковий договір №1 до договору №17-23182 від 28.09.2017 р. (а.с. 10). Відповідно до п.1.1.1. додаткового договору №1, слухач з дати укладення цього Додаткового договору №1 припиняє свою участь у реалізації Програми, передбаченої Договором. Згідно п.1.1.2 додаткового договору №1, на підставі п.2.2. Договору Слухач зобов`язується відшкодувати UNIT Factory витрати на свою участь у Програмі у розмірі еквіваленту 2500 доларів США. Згідно п.1.1.3. сплата суми грошових коштів, вказаних в п.1.1.2 цього Додаткового договору здійснюється слухачем у строк до 11.12.2019 р. включно 12 платежами: 10 рівними платежами (кожен платіж становить еквівалент 200,00 дол. США та 2 рівними платежами (кожен платіж становить еквівалент 250,00 дол. США на поточний рахунок UNIT Factory, який вказаний в статті 3 цього Додаткового договору №1. Сплата відбувається у гривнях до двадцять шостого числа кожного календарного місяця(окрім останнього платежу, який повинен бути сплачений до кінцевої дати, вказаної у цьому підпункті 1.1.3.) за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на дату кожного з платежів. 11.03.2019 р. позивачем направлено листа-вимогу на адресу електронної пошти відповідача з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 1500 доларів США та нараховані штрафні санкції у розмірі 27 доларів США 52 центи (а.с. 13). У зв`язку з тим, що відповідач не надав відповіді на зазначений вище лист-вимогу, 11.06.2019 р. позивачем направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 35806 грн. 31 коп., з яких: 32422 грн. 00 коп. - заборгованість за несплату щомісячних платежів; 2682 грн. 85 коп. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 226 грн. 15 коп. - 3% річних; 457 грн. 31 коп. - інфляційні втрати (а.с. 27, 29). Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач грошові кошти не сплатив, у зв`язку з чим, станом на 26.05.2019 р. його заборгованість за договором №17-23182 від 28.09.2017 р. становить 35806 грн. 31 коп., з яких: 32422 грн. 00 коп. - заборгованість за несплату щомісячних платежів; 2682 грн. 85 коп. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 226 грн. 15 коп. - 3% річних; 457 грн. 31 коп. - інфляційні втрати (а.с. 28). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 546, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. (ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України) Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору №17-23182 від 28.09.2017 р. та умов Додаткового договору №1 від 11.12.2018 р. до договору №17-23182 від 28.09.2017 р. відповідач станом на 04.06.2019 р., має заборгованість перед позивачем у розмірі 1200,00 доларів США, в еквіваленті до гривні 32422,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у встановлений ним строк. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги положення ст. 625 ЦК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також 3% річних в розмірі 226 грн. 15 коп. Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак, у постанові Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі №6-36736вов10 (у порядку перегляду судових рішень у зв`язку з винятковими обставинами Судовою палатою у цивільних справах) викладено висновок, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15 за позовом про стягнення суми боргу з урахування інфляційних втрат і 3 % річних. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат в розмірі 457 грн. 31 коп. задоволенню не підлягає, оскільки предметом договору є грошова сума у доларах США. У додатковій угоді №1 від 11.12.2018 р. до договору №17-23182 від 28.09.2017 р. зазначено, що у разі прострочення платежу, передбаченого цим Додатковим договором №1, Слухач зобов`язується сплатити UNIT Factory пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь період прострочення. Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16 зазначено, що чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні. Відповідно до рішення Конституційний Суд України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», Конституційний Суд України дійшов висновку, що визначення в Законі певного переліку суб`єктів правовідносин, на які поширюється його дія, зумовило виняток із загального правила про поширення дії Закону на всіх учасників відповідних правовідносин. Таким чином, перелік суб`єктів правовідносин, встановлений Законом, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 липня 1996 року, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 цього Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці). Враховуючи зазначене вище, можна зробити висновок, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні, а стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ можливе лише з підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності і господарювання та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності (підприємці), тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 2682 грн. 85 коп. задоволенню не підлягає, оскільки він є фізичною особою. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 32648 грн. 15 коп., з яких: 32422 грн. 00 коп. - заборгованість за несплату щомісячних платежів; 226 грн. 15 коп. - 3% річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1751 грн. 56 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved