Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

ТОВ «Мандерс» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та штрафних санкцій. Позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.100-103), зазначав, що між ТОВ «Мандерс» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір №126 від 23.11.2016 р. виробництва меблів. Свої зобов`язання щодо оплати 100% вартості комплекту меблів позивач виконав у повному обсязі. Однак відповідач, як продавець за вищевказаним договором, в порушення договірних зобов`язань не передав комплект меблів покупцю, в строки, передбачені договором, здійснивши передачу меблів лише частково. У відповідності з пунктом 4.1. договору, товар, зазначений в специфікації, повинен бути поставлений покупцю до 20.01.2017 р. Згідно з п.4.2. договору, продавець залишає за собою право однократного подовження строку постачання товару не більше, ніж на 4 (чотири) календарні тижні, про що зобов`язується попередити покупця письмово не пізніше, ніж за один тиждень до закінчення терміну постачання, вказаного в п. 4.1. договору. Оскільки продавець не виконав вимоги п.4.2. договору та не повідомив попередньо покупця про продовження строку постачання, тому товар повинен був бути поставлений до 20.01.2017 р. Відповідно до п. 6.1 договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Однак, на даний час, відповідач ані поставив товар, ані повернув кошти за непоставлений товар в розмірі 60 000,00 грн. З метою врегулювання спору позивачем 16.02.2018 р. на адресу відповідача була направлена претензія №1 з вимогою сплатити грошові кошти за непоставлений товар. На сьогоднішній день ні відповіді на претензію, ні грошових коштів позивач не отримав. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивачу стало відомо про те, що 27.02.2018 р. було внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] . Відповідно до п.6.3 договору, за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань, що випливають з цього договору, винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від ціни товару, зазначеної в специфікації до даного договору. Сума штрафу, що підлягає оплаті становить 8000,00 грн. Відповідно до п.6.5. договору, в разі несвоєчасного постачання товару з вини продавця відповідно до п.4.1., покупець вправі вимагати від продавця компенсації відповідно до суми непоставленого вчасно товару у розмірі 0,05% за кожний день прострочення. Сума компенсації, що підлягає оплаті за період з 21.01.2017 р. по 09.08.2019 р. становить 30740,00 грн. Сума 3% річних, що підлягає оплаті у відповідності з ст. 625 ЦК України за період з 21.01.2017 р. по 09.08.2019 р. становить 2863,56 грн. Сума втрат від інфляції, що підлягає оплаті у відповідності з ст. 625 ЦК України за період з 21.01.2017 р. по 09.08.2019 р. становить 19460,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу у розмірі 60 000,00 грн., суму штрафу в розмірі 8000,00 грн., суму компенсації у розмірі 30740,00 грн., 3 % річних в розмірі 2863,56 грн., понесені втрати від інфляції у розмірі 19460,00 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «Мандерс» адвокат Ніколаєнко В.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, у відзиві на позовну заяву зазначав, що не відмовлявся від своїх законних обов`язків згідно договору і наполягає на необхідності сумлінного їх виконання кожною зі сторін аж до завершення дії договору. Судом встановлено, що 23 листопада 2016 року між позивачем ТОВ «Мандерс» та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір виробництва меблів №126 (а.с.9-13). Згідно рахунків-фактури №213 від 23.11.2016 р. та №214 від 13.12.2016 р., загальна вартість виробництва меблів становить 80000 грн. (а.с.14,15). Відповідно до платіжних доручень №269 від 24 листопада 2016 року, №1279 від 14 грудня 2016 року та №1286 від 21 грудня 2016 року, позивач ТОВ «Мандерс» зобов`язання щодо оплати 100% вартості комплекту меблів виконав у повному обсязі (а.с.16-18). Також, відповідно роздруківки переписки між позивачем ТОВ «Мандерс» та відповідачем ФОП [PERSON] та електронних доказів, засвідчених електронним цифровим підписом представника позивача ТОВ «Мандерс», підтверджується факт наявності фарби у відповідача ФОП [PERSON] для виконання своїх зобов`язань належним чином (а.с.59-73,88). Згідно видаткової накладної №10 від 16 травня 2017 року відповідачем ФОП [PERSON] було передано позивачу ТОВ «Мандерс» стійку робочу з МДФ, фарбовану в кількості 1 шт., вартістю 10000 грн., а 19 квітня 2018 року - стіл дерев`яний - 1 шт., вартістю 10000 грн., згідно відповідної видаткової накладної №18 від 19.04.2018 р., що також підтверджується актом приймання-передачі товару №1 від 19 квітня 2018 року (а.с.19,20,43). З метою врегулювання спору позивачем ТОВ «Мандерс» 16.02.2018 р. на адресу відповідача [PERSON] була направлена претензія №1 з вимогою сплатити грошові кошти за непоставлений товар (а.с.21-27). Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.11.2016 р.-12.02.2018 р. та акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.11.2016 р.-19.04.2018 р. між позивачем ТОВ «Мандерс» та відповідачем ФОП [PERSON] , останні визнав, що сума боргу становить в розмірі 60 000,00 грн. (а.с.57-58). У відповідності з пунктом 4.1. договору, товар, зазначений в специфікації, повинен бути поставлений покупцю до 20.01.2017 р. Згідно з п.4.2. договору, продавець залишає за собою право однократного подовження строку постачання товару не більше, ніж на 4 (чотири) календарні тижні, про що зобов`язується попередити покупця письмово не пізніше, ніж за один тиждень до закінчення терміну постачання, вказаного в п. 4.1. договору. Оскільки продавець не виконав вимоги п.4.2. договору та не повідомив попередньо покупця про продовження строку постачання, тому товар повинен був бути поставлений до 20.01.2017 р. Відповідно до п. 6.1 договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За правилами статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно ст.665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно п.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, станом на 22.05.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем по договору становить 60 000,00 грн. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивачу стало відомо про те, що 27.02.2018 р. було внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] . Відповідно до ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 09 серпня 2017 року (справа № 3-788гс17), однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до п.6.3 договору, за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань, що випливають з цього договору, винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від ціни товару, зазначеної в специфікації до даного договору. Сума штрафу, що підлягає оплаті становить 8000,00 грн. Відповідно до п.6.5. договору, в разі несвоєчасного постачання товару з вини продавця відповідно до п.4.1., покупець вправі вимагати від продавця компенсації відповідно до суми непоставленого вчасно товару у розмірі 0,05% за кожний день прострочення. Дана компенсація за своєю природою є пенею у розумінні ст. 549 ч. 2 ЦКУ. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦКУ, пеня може виникнути у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік, тому стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню за період 08.06.2017 до 21.07.2017 р. в розмірі 1290 грн. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, сума 3% річних, що підлягає оплаті у відповідності з ст. 625 ЦК України за період з 21.01.2017 р. по 09.08.2019 р. становить 2863,56 грн., сума втрат від інфляції за період з 21.01.2017 р. по 09.08.2019 р. становить 19460,00 грн. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Мандерс» суму основного боргу у розмірі 60 000,00 грн., суму штрафу в розмірі 8000,00 грн., суму компенсації у розмірі 1290,00 грн., 3 % річних в розмірі 2863,56 грн., понесені втрати від інфляції у розмірі 19460,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 1374,20 грн. - пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial