Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 10 829,37 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 701,81 грн та 3% річних у розмірі 211,81 грн, посилаючись на те, що надає житлово-комунальні послуги будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] означеного будинку, та споживає житлово-комунальні послуги. Ухвалою суду від 14.05.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Повідомленням суду від 14.05.2021 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири відповідач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , загальною площею 76,6 кв.м, житловою площею 42,1 кв.м; договір 21.12.2015 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В., зареєстровано в реєстрі за № 2473, того ж числа зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, запис № 12647161. 21.12.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-2617» (виконавець) та відповідачем (власник квартири) укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , у тому числі кв. [ADDRESS] , загальною площею 76,6 кв.м, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (пункт 1.1 договору). Згідно акту приймання-передачі від 01.07.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» прийняло житлові будинку на подальшу в експлуатацію та обслуговування від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-2617», отже є правонаступником усіх прав та обов`язків останнього шляхом приєднання до позивача. Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до пункту сьомого Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 р., що були діючими у спірний період, власник, наймач житлового приміщення зобов`язаний сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно доводів позивача відповідач має заборгованість за надані послуги, також відповідач ухиляється від виконання покладеного на неї обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість, яка згідно з розрахунками позивача станом на 08.04.2021 р. становить 10 829,37 грн за період з 01.02.2020 р. по 08.04.2021 р. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг. Відповідно до змісту статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (стаття перша Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до пункту п`ятого частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття перша, частина друга статті третьої, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Враховуючи викладене, та, зважаючи на те, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо утримання належного їй майна та ухиляється від оплати наданих їй позивачем послуг, нарахована позивачем за період з 01.02.2020 р. по 08.04.2021 р. заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 10 829,37 грн. підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, при цьому відповідач в судове засідання не з`явилася і жодних заперечень щодо позову суду не надала. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідача становить 10 829,37 грн, що в свою чергу свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, тому наявні підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних судом перевірена, відповідачем не заперечується і не спростовується. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів, 3% річних є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. За викладених обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позовної заяви та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 270,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved