Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Сторони та їх представники у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви у яких позов підтримали та визнали у повному обсязі і просили справу розглянути без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Матюшенко) [PERSON] на випадок своєї смерті, 07.10.2014 року зробила на імя доньки [PERSON] (дошлюбне прізвище Матюшенко) [PERSON] заповідальне розпорядження, згідно якого все моє майно рухоме та нерухоме, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день смерті та згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь яких винятків. Заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №19 і даний заповіт ніким не відмінявся та не змінювався. Як встановлено у судовому засіданні, 24.11.2010 року [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть серія 1-КИ №355054, видане виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 30.11.2010 року за актовим записом №27). У свою чергу, [PERSON] спадщину після померлої прийняла, звернувшись в установлений законом шестимісячний термін з відповідною заявою до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1268 Цивільного Кодексу України. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, що передбачено ст.ст. 1234, 1233 ЦК України, до складу якої в частості входить квартира №6 в будинку №4 на ж/м «Гранітний» в с. Новомиколаївка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. [PERSON], незважаючи на те, що позивачкою подана заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері і її право на спадкове майно ніхто не оспорює, державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, 08.12.2015 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно, у звязку з тим, що відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (296/5 від 22.02.2012 року), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів, спадкоємцем дані документи нотаріусу не надані. Як встановлено у судовому засіданні, правовстановлювальний документ на спадкове майно - квартиру №6 в будинку за №4 на ж/м «Гранітний» в с. Новомиколаївка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, спадкодавцем були втрачені. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві власності належала 1/6 частина вищевказаної квартири, що підтверджується довідкою, виданої 26.11.2015 року за вих. №1596 КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» в якій вказано про те, що станом на 31.12.2012 року, згідно з даними КП «БТІ», архівна справа №673, власниками майна розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новомиколаївка, ж/м «Гранітний»[ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за формою власності спільна часткова, у розмірі по 1/6 частині за кожним. Підставою виникнення права власності є Свідоцтво про право власності на житло від 07.05.1998 року, видане згідно з розпорядженням №14 від 14.07.1997 року ВАТ «Граніт», зареєстроване в Новомосковському МБТІ за р.№458-3. Тобто, кожному із співвласників вищевказаної квартири належала 1/6 частина, в тому числі спадкодавцю за заповітом [PERSON], яка у свою чергу заповідала все належне їй майно позивачці [PERSON] Так, згідно ст. 69 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та згідно п. 216 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину, на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється, зокрема, за заповітом. Цивільним законодавством передбачено регулювання правовідносин щодо здійснення права на спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт неможливості оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, а її вимоги не порушують інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved