Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

ТзОВ «ВЕЛФІН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 116834 від 05.01.2017 у розмірі 43846,50 грн. У обґрунтування позову посилається на те, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги з надання у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 05.01.2017 між ним та відповідачем укладено договір позики № 116834 в електронній формі. За умовами договору позикодавець надає позичальникові кошти в сумі 1000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вважається датою укладення договору позики. Так, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1000 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.01.2020, яке надає ТзОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк - еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість. Загальний розмір заборгованості. Станом на 17.02.2020 становить 43846,50грн., з яких 1000 грн. основний борг, 10841 грн. заборгованість по відсоткам, 32005,50 грн. заборгованість за простороченими відсотками. Враховуючи відмову [PERSON] сплатити заборгованість у добровільному порядку, ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимушено звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду від 25.03.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Копію ухвали надіслано сторонам. Відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.10.2015 серія ІК №148, реєстраційний номер 16103225 виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстровано як фінансову установу. З договору позики № 116834 від 05.01.2017 вбачається, що такий укладено між ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] . Відповідно договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування. Позика надається виключно за допомогою веб-сайту за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики складає 15 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 20.01.2017. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання останнім своїх зобов`язань. Відповідно до графіку розрахунків до договору позики № 116834 від 05.01.2017 сума по договору 1000 грн., дата погашення - 21.01.2017, сума до сплати процентів 163 грн., разом до сплати 1163 грн. Згідно довідки щодо заборгованості за договором № 116834 від 05.01.2017 станом на 17.02.2020 загальна сума заборгованості становить 43846,50 грн, з яких 1000 грн. заборгованість за основною сумою позики; 10841,00 грн. заборгованість за відсотками; 32005,50 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. 12.05.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та Фінансовою компанією «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 211/11, відповідно до якого ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає ТзОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк -еквайер здійснює зарахування коштів. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положенням ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором № 116834 та враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо зворотного з боку відповідача, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 1000 грн. та 163 грн. відсотків є такою, що підлягає задоволенню. Що ж до вимоги про стягнення нарахованих та невиплачених відсотків за користування позикою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку, якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019, прийнятій за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України,\~яка регламентує\~наслідки прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС, висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою, визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Оскільки позика [PERSON] за Договором №116834 була надана строком на 15 днів, тобто до 20.01.2017, та враховуючи наявний в матеріалах розрахунок, який є не від`ємною частиною вищезазначеного Договору, з відповідача підлягають стягненню відсотки за процентною ставкою, встановленою Договором, у загальному розмірі 163 грн. Крім того, доречним буде зауважити, що оскільки позиція позивача не містить відсилання на приписи ст.625 ЦК України, відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання, визначені положенням вказаної норми. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково. Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~\~з відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 грн. понесених судових витрат. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial