Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору. В обгрунтування позову зазначили, що ТОВ «Порше Мобіліті» уклало з [PERSON] кредитний договір № 50005346 від 18.07.2012 року, відповідно до якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу кредит у сумі 127 895,76 гривень, що еквівалентно на дату укладання Договору 15 789,60 доларів СІЛА, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Роlо А05, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1390 куб.см., рік випуску 2012, а Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору. Згідно п. 1.6. Умов кредитування виконання зобов'язання Відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами Договору застави транспортного засобу № 50005346 від 26.07.2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором Відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Роlо А05, кузов № [NUMBER], заставною вартістю 159 869,70 грн. У зв'язку з систематичним невиконанням умов Договору № 50005346 від 18.07.2012 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50005346 від 18.03.2015 року з вимогою повернути суму Кредиту. Вимога була надіслана на адресу Відповідача, яка була зазначена у Кредитному договорі, а саме: 61000, [ADDRESS]. Проте на адресу Позивача повернувся конверт із Вимогою із відміткою на поштовому відправленні «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, враховуючи те, що Відповідачем Вимога була направлена 18.03.2015 року, останнім днем повернення Кредиту та заборгованості відповідно було 17.04.2015 року. Однак, у встановлені строки Відповідач не повернув Кредит та не сплатив заборгованість. У зв'язку з невиконанням умов Договору Відповідачем, Позивач був вимушений скористатися своїм правом відповідно до Договору і чинного законодавства почати процедуру звернення стягнення на Предмет застави у примусовому порядку та процесу повернення заборгованості за Договором. 26.06.2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком Андрієм Миколайовичем було вчинено виконавчий напис № 905, щодо звернення стягнення на Предмет застави з метою задоволення вимог Позивача за Договором у розмірі 290 835,01 гривень. 03.07.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 48037186 щодо примусового звернення стягнення на Предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 905 від 26.06.2015 року. 13.07.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гаєвським Сергієм Миколайовичем було винесено постанову про розшук майна боржника та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 28.05.2015 року заставний автомобіль було вилучено, відповідно до акту опису та арешту майна. В ході здійснення даного виконавчого провадження на предмет застави було звернуто стягнення та 28.12.2015 року на рахунок Позивача було перераховано 221 443,10 грн. Станом на 26.04.2016 р., із рахуванням коштів, які були отримані внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума Кредиту за Договором, яка підлягає поверненню, становить еквівалент в гривні 3 004,29 доларів США, що згідно курсу ПАТ «Креді Агріколь Банк» на дату подання позовної заяви складав 25,320 грн. за 1 долар США. Таким чином, сума Кредиту, яка підлягає поверненню становить 76 068,62 гривень. Згідно із умовами Кредитного договору № 50005346 від 18.07.2012 року процентна ставка становить 9,90%. Виходячи з того, що сума Кредиту, яка підлягає поверненню становить 76 068,62 грн., кількість днів прострочення сплати суми Кредиту становить 118 днів (з 01.01.2016 року по 26.04.2016 року), розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується наступним чином та становить: 76 068,62 *9,90 %*117/360 = 2 447,51 грн. За таких умов, зважаючи на характер господарської діяльності Позивача та економічну спеціалізацію на ринку, з метою захисту та відновлення своїх порушених прав, Позивач вимушений був звернутися до спеціалізованої організації, а саме ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до Кредитного договору. Виходячи з вищевикладеного, Позивачу мають бути компенсовані збитки заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору в розмірі 37 8270,14 грн. без ПДВ. Дана сума грошових коштів має бути компенсована Позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 45 392,57 грн., так як ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України. Загальна сума 3 % річних, що підлягає сплаті через невиконання Відповідачем грошових зобов'язань за цим Договором, складає 731,51 грн. Оскільки, Відповідач добровільно заборгованість не погасив, об'єкт лізингу не повернув, то Позивач змушений був звернутися за правовою допомогою до ТОВ «Юридична фірма Вернер» для надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях по розгляду справи. Дана сума грошових коштів має бути компенсована Позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 6 000,00 грн., Таким чином, з огляду на вищенаведене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, що складається з основної суми заборгованості, збитків, витрат на правову допомогу та 3% річних складає 130 640.21 грн., яку просили стягнути з [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, зазначили, що дійсно [PERSON] був укладений кредитний договір на придбання автомобіля, згідно якого 18.07.2012 року нею було отримано 127895,76 грн. строком на 60 місяців. У рахунок сплати платежів за графіком з серпня 2012 року до лютого 2015 року нею сплачено 106 567,65 грн., що є еквівалентом 10 376,01 доларів США, з яких 7 188, 46 доларів США - тіло кредиту та 3 187 доларів США - проценти за користування кредитом. Загальний залишок за кредитом на лютий 2015 року становив еквівалентом 8601, 14 доларів США. Також була внесена разова комісія за надання та розміщення кредиту у сумі 3197,39грн. 26.07.2012р.. Відповідно Протоколу № 135 597 проведення електронних торгів від 21.12.2015 року її автомобіль був реалізований за 233 098, 00 грн., що на 28.12.2015 року було 9771, 04 долара США. Розрахунок курсу долара взятий з додатка Позивача наданого у поясненнях від 30.08.2016р за грудень 2015р.та на офіційному сайті «Порше Мобіліті» і складає на 28.12.2015р. за 1 долар США = 23,856 грн. отже 233098,00 /23,856= 9 771,04 $. Отже, загалом отримавши кредит у 127 895, 76 грн., вона вже сплатила позивачу на його погашення 339 665, 65 грн. Тобто за понад три роки виплатила позивачеві кошти у 2,5 рази більше, ніж отримала. При цьому, у наданих представниками позивача розрахунках заборгованості не доведена їх обґрунтованість, не пояснено звідки та на підставі чого нараховані певні суми, як проводився розрахунок, на підставі якого курсу долару США він проводився, не надано доказів, що розрахунок заборгованості розраховувався на підставі курсу долару певної комерційної установи (банку), як то зазначено в кредитному договорі, тощо. Вважає, що розрахована представником позивача сума заборгованості є хибною та не підтверджена доказами. Стягнення інших витрат також вважали необгрунтованими та просили в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що 18 липня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50005346. За умовами даного договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 127895,76 грн., що еквівалентно 15789,60 доларів США на дату укладення договору, строком на 60 місяців зі змінною процентною, з цільовим призначенням для придбання автомобіля «Фольксваген Поло» . Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується використовувати кредит відповідно до цільового призначення, визначеного кредитним договором, забезпечити повернення кредиту та сплату плати за користування кредитом у повному обсязі на умовах кредитного договору. Загальними положеннями кредитного договору було визначено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Таким чином кредитор забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти - гривні шляхом прив'язки її до долара США та не поніс збитків викликаних знеціненням гривні. Пунктом 2.4 кредитного договору визначено, що нарахування процентів здійснюється щомісячно 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Згідно з Графіком погашення кредиту, що є додатком до кредитного договору, [PERSON] зобов'язалась здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом сплати щомісячних платежів у сумі, еквівалентній 334,71 доларів США. В забезпечення повернення кредитних коштів 26 липня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля «Фольксваген Роло» . У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором 18 березня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило їй вимогу про дострокове повернення кредиту. Зазначена вимога не була отримана адресатом та повернена в зв*язку з закінченням терміну зберігання. 26 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис, реєстровий номер № 905, про звернення стягнення на належний відповідачу предмет застави з метою забезпечення вимог позивача за кредитним договором. 03 липня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження № 48037186 з примусового звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 905 від 26 червня 2015 року. 13.07.2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві було винесено постанову про розшук майна боржника. Відповідно до акту опису й арешту майна державного виконавця від 28 серпня 2015 року предмет застави було вилучено та передано на відповідальне зберігання [PERSON]. 28 грудня 2015 року заставне майно було реалізовано та Відділом ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» перераховано грошові кошти у розмірі 221443,10 грн. При поданні позову ТОВ «Порше Мобіліті» надало суду розрахунок заборгованості згідно кредитного договору № 50005346 від 18.07.2012 де зазначено, що залишок суми кредиту в еквіваленті доларів США складає 3004,29 , залишок суми кредиту в гривні (обмінний курс на 27.04.2016 року - 25,320 грн/дол.) складає 76068,62 грн. Детального розрахунку з яких сум склалась сума заборгованості в розрахунку не наведено. В процесі розгляду справи позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» суду був наданий акт звіряння взаємних розрахунків по договору № 50005346 від 18.07.2012 року станом на 13.02.2015 року, в якому зазначено, що заборгованість [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» складає 93804,47 грн., яка складається з поточної заборгованості в розмірі 24135,25 грн., заборгованості по сумі кредиту (заборгованість по сумі кредиту відображена в гривні по курсу на дату видачі кредиту) в розмірі 69669,22 грн. Представником позивача ТОВ «Порше Мобіліті» Герасимик Б.В. надані письмові пояснення в яких було детально розрахована сума заборгованості за кредитом. Так станом на 27.12.2015 року поточна заборгованість відповідача за договором становила 155537,51 грн., зазначена сума підтверджується зведеною обліковою випискою з рахунку клієнта [PERSON], дата формування картки 27.12.2015 року. Вказана поточна заборгованість складається із заборгованості зі сплати щомісячних платежів, штрафних санкцій, інших нарахувань, які було здійснено відповідно до договору. Відповідно до умов договору кошти отримані від звернення стягнення на предмет застави було спрямовано на покриття вказаної поточної заборгованості відповідача. 221443,10 - 147822,34 (без врахування платежу за грудень 2015 року) = 73620, 76 грн., а з урахуванням платежу за грудень ця сума буде дорівнювати 65905,69 грн. Таким чином згідно розрахунків зроблених позивачем та з урахуванням коштів сплачених від реалізації предмета застави у відповідача вбачається переплата за вказаним кредитним договором в розмірі 65905,69 грн., оскільки предмет застави був проданий за ціною вищою ніж сума заборгованості. Однак всуперечь цьому позивач 73620,76 грн. зазначив як залишок суми від реалізації автомобіля і направив його на погашення заборгованості за кредитом і розрахував заборгованість наступним чином. Сума кредиту, що залишилася неповернутою станом на 01.12.2015 року - еквівалент у гривні 6147,53 доларів США. Станом на 24.12.2015 року курс ПАТ «Креді Агріколь Банк» становив 23,050 грн. за 1 долар. Розмір еквіваленту доларів США, який був зарахований 73620,76/23,050 = 3193,96 доларів США. Проценти за користування кредитом за грудень 2015 року відповідно до Графіку погашення кредиту становить 50,72 доларів США, таким чином 3193,96 - 50,72 = 3143,24 доларів США. Залишок боргу зі сплати кредиту становить 6147,53 - 3143,24 = 3004,29 доларів США, що у гривні складає 76068,62 грн. З таким розрахуном суд погодитись не може, оскільки позивач штучно утворив заборгованість за кредитом, шляхом фіктивних розрахунків, зарахувавши суми різниці між коштами отриманими в результаті продажу предмету застави з яких було відраховано суму поточної заборгованості за кредитом. Позивач 73620,76 грн. суму, яка фактично перевищила суму сплати заборгованості за кредитом врахував як суму яка була направлена на погашення кредиту. Таким чином повністю не врахувавши 221443,10 грн., які були отримані від реалізації автомобіля. Так станом на 27.12.2015 року заборгованість відповідача складала 155537,41 грн, що еквівалентно 6747,82 доларам США. Кошти отримані від продажу автомобіля склали 221443,10 грн. , що еквівалентно 9607,07 доларам США (курс станом на 24.12.2015 року ПАТ «Креді Агріколь Банк»). 9607,07 - 6747,82 = 2859,25 доларів США, що є переплатою по кредиту. Як вбачається з зведеної облікової виписки з рахунку клієнта [PERSON] зробленої станом на 27.12.2015 року, відповідачем було сплачено коштів кредитом 114177,94 грн. З картки вбачається що відповідачем до 22.01.2015 року не порушувались умови договору та вона не мала заборгованості. За період з 22.01.2015 року по 25.12.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 155537,41 грн. Дана заборгованість була погашена шляхом продажу заставного майна 28.12.2015 року. Зі зведеної облікової виписки з рахунку клієнта [PERSON] зробленої позивачем станом на 29.08.2016 року зазначено, що всього за період з 26.07.2012 року по 29.03.2016 року відповідачу нараховано 381013,63 грн. з них сплачено 335621,04 грн. Непогашена сума заборгованості по виставленим рахункам становить 45392,59 грн. Крім того нижче зазначено, що несплачена сума кредиту, яка підлягає поверненню становить еквівалент 3004,29 доларів США, однак вказана сума не міститься в обліковій картці та зв*язку з реалізацією предмету застави та зарахуванням коштів сума боргу за весь період стала складати 0,00 грн. Заборгованість в розмірі 45392,57 грн. виставлена відповідачу 22.03.2016 року та в графі призначення платежу вказана як «інші витрати відповідно до Договору». Відповідачкою надані свої розрахунки, так згідно графіку погашення кредиту та відсотків на 31.03.2015р. загальна сума за сплаченими рахунками складає 106567,65 грн., що еквівалентно сумі у 10 376,01$, з яких 7188,46$ - це сума кредиту, а 3187,55$ - це сплачені відсотки. Сума боргу за кредитом складає 8601,14 доларів США. Згідно графіку погашення кредиту та відсотків з 01.03.2015р. по 27.12.2015р. загальна сума боргу за кредитом складає 3347,10$, з яких 2737,60$ - це сума кредиту, а 609,50$ - це відсотки, які підлягають сплаті. З облікової виписки Позивача, складені рахунки, за вищевказаний період складають суму у 74232,00 грн. Отже 3347,10$ = 74232,00грн. За десять місяців в період з березня 2015р. по грудень 2015р сума боргу за сумою кредиту та відсоткам складає 74232,00 грн. Згідно графіку погашення кредиту на грудень 2015 року сума боргу складає 5863,54$. На день отримання коштів з продажу автомобіля з аукціону у сумі 233098,00грн. - 28.12.2015р. курс долара на офіційному сайті «Порше Мобіліті» складав: 1$ = 23,856грн. Отже 5863,54$ * 23,856грн. = 139880,61грн. Отримавши ці данні можна розрахувати загальну суму боргу за кредитом, а саме 74232,00 (сума за 10міс.2015р.) + 139880.61 (залишок непогашеної суми кредиту) = 214112,61 грн. Загальна сума боргу по кредиту на 28.12.2015р. складає 214112,61 грн. Отримана сума з продажу автомобіля з аукціону складає 233098,00грн. - 214112,61грн. = 18985,39грн. (залишок на користь Відповідача). Розрахунки відповідача щодо сум не підтверджуються наявними матеріалами справи, однак вони всеодно вказують на переплату за кредитними договором. Крім того [PERSON] зверталась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішенням суду від 22.08.2016 року її позовні вимоги були задоволені. Виконавчий напис від 26.06.2015 року про звернення стягнення на автомобіль визнаний таким, що підлягає виконанню. В своєму рішенні суд зазначив, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за кредитним договором не була безспірною. Суду надано виконавчий напис зроблений нотаріусом в якому зазначені суми розрахунку, які різняться з розрахунками наданими до матеріалів справи. Представники позивача в судовому засіданні пояснити причину розбіжностей в сумах розрахунку заборгованості за кредитом не змогли. Також представник позивача не обгрунтував призначення платежу «інші витрати за договором», поняття таких витрат та на погашення яких саме «інших витрат» пішли ці кошти. Також позивач перераховував кошти на відшкодування страхових платежів, однак в матеріалах справи маються рахунки-фактури про перерахування таких коштів, однак вони були сплачені позивачем без сплати ПДВ, а відповідачу нараховувались у заборгованість вже з ПДВ. Таким чином позивач нарахував відповідачу витрати, які ним понесені не були. Підтверджень про сплатуу позивачем ПДВ суду не надано. Позивачем не доведено обгрунтованість своїх розрахунків, вони спростовуються наявними матеріалами справи та розрахунками зробленими відповідачкою. Статтею 611 ЦК визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Поняття збитків визначено ст. 22 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням. Захист порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод та інтересів здійснюється судом. За правилами цивільного судочинства витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті. Відтак, витрати ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу ТОВ «Юридична компанія «Тріпл СІ» в розмірі 45392,57 грн. не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі ст. 22 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частиною 1 ст. 84 ЦКПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до роз'яснень, викладений в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2010 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «Юридична фірма Вернер» було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до додаткової угоди до якого від 10 серпня 2015 року ТОВ «Юридична фірма Вернер» зобов'язалося надати ТОВ «Порше Мобіліті» правову допомогу по справі за позовом про стягнення заборгованості та збитків з [PERSON] Матеріали справи не містять даних, що ТОВ «Юридична фірма Вернер» є юридичною особою, яка займається діяльністю з надання правової допомоги, а представники ТОВ «Порше Мобіліті», які підписали позовну заяву та приймали участь у судовому засіданні - [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] є адвокатами або іншими фахівцями у галузі права. Як вбачається з матеріалів справи представники приймали участь у справі як представники ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі виданої ним же довіреності, а не на підставі довіреності ТОВ «Юридична фірма Вернер». До матеріалів справи не було долучено документів на підтвердження того, що вони є працівниками ТОВ «Юридична фірма Вернер». ТОВ «Порше Мобіліті» не було надало суду розрахунку витрат на правову допомогу. За таких обставин, а також в зв*язку з встановленою відсутністю заборгованості відповідачки перед позивачем у суду відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на правовому допомогу в сумі 6000 грн. Таким чином, у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed