Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Сторони 12 липня 2002 року уклали шлюб. За час перебування у шлюбі у них 27 січня 2003 року народився син [PERSON] та 14 червня 2008 року дочка [PERSON]. 17 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя. Шлюбні відносини припинені шість місяців назад, вважає, що примирення неможливе. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, дітей залишити для проживання з нею, після розлучення залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося, а тому наполягає на розлученні. Просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розлучення, оскільки сімя розпалась і збереження її є неможливим, згідний щоб діти проживали із позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 12 липня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 6). За час перебування у даному шлюбу в подружжя 27 січня 2003 року народився син [PERSON] та 14 червня 2008 року дочка [PERSON] (свідоцтва про народження (а.с. а.с. 10, 11). Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач має право на звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і поновлення їх неможливе. Суд не знаходить підстав для надання терміну на примирення, оскільки сторони більше шести місяців разом не проживають. Відповідач позов визнав, що свідчить про його небажання зберегти сімю, а тому шлюб носить формальний характер. Стосунки, що склалися між ними на даний час, дають підстави суду відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу, оскільки збереження його суперечить інтересам позивача і це має істотне значення. Суд, згідно ст. 113 СК України, після розлучення залишає позивачу прізвище [PERSON]. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 160 ч. 1 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вирішуючи спір про місце проживання дітей, суд, у відповідності до ст. 161 ч. 1 СК України бере до уваги ставлення сторін до своїх батьківських обовязків. В судовому засіданні сторони узгодили місце проживання дітей з позивачем, яка не заперечила проти зустрічі відповідача із ними. Враховуючи ці обставини, беручи до уваги ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до неї, суд вважає за доцільне місце проживання дітей визначити за [PERSON] Задовольняючи позов, суд не стягує із відповідача понесені позивачем судові витрати, оскільки остання таких вимог не ставила.

Outcome: approved