Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2009 року і цей шлюб було розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 липня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про її народження записано відповідача і яка проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, хоча є здоровий, працездатний, інших утриманців немає, працює охоронником в м.Києві, отримує заробітну плату і має змогу надавати таку допомогу, тому позивачка звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. В разі неявки відповідача, не заперечує проти слухання справи у його відсутності і ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи. Напередодні судового засідання до суду зателефонувала якась жінка, яка представилась матір'ю відповідача, і повідомила, що [PERSON] хворий. Однак, будь-якого клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи не надійшло і він не надав підтверджуючих документів про свою хворобу. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною, розцінює її як навмисне затягування розгляду справи і вважає за можливе провести слухання справи у його відсутності. Тобто суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. На думку суду це буде також в інтересах самого відповідача, оскільки зменшить суму заборгованості по аліментах. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2009 року і цей шлюб було розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 липня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини у свідоцтві про її народження записано відповідача. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач тривалий час добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча він є працездатним, працює охоронником в м.Київ, отримує заробітну плату, але її розмір позивачці не відомий, інших утриманців він не має, є здоровим і має змогу надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач працездатний, інших утриманців не має, на даний час має прибуток від роботи у м.Києві, то суд вважає, що він може утримувати свою неповнолітню дитину, а тому позов підлягає до задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, а саме, як зазначено в позові, по 600 гривень щомісячно, оскільки цієї суми є цілком достатньо для належного утримання дитини. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дитини, стан їх здоров'я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини. На думку суду, стягнення аліментів у вказаній сумі є реальним і відповідач зможе сплачувати таку суму аліментів. Неявку відповідача до суду, розцінено як самоусунення його від вирішення цього спору. На спростування доводів позовної заяви, він не надав жодного доказу, не подав своїх заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved