Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 03.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 28.10.2014 року близько 09 год. в м. Малині Житомирської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження. Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 16.04.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на момент якої [PERSON] в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03.11.2016 року по справі №283/1565/16-ц з позивача стягнено витрати пов`язані з придбанням лікарських засобів на користь потерпілої 4893,06 грн. Так, згідно довідки №1 від 10.10.2017 року, позивачем було перераховано [PERSON] 4893,06 грн. та 1218 грн. компенсації за тимчасову втрату працездатності, а разом 6111,06 грн. Представник МТСБУ просить стягнути з відповідача в порядку регресу 6111,06 грн. та сплачений при поданні позовної заяви судовий збір. Представник позивача Гусєв П.В. в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просив справу розглядати без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечив відносно позовних вимог. Зазначив, що позивачем не підтверджено отримання потерпілою відшкодування в розмірі 4893,06 грн; заявлена сума 1218 грн. є безпідставною, так як не встановлена рішенням суду. [PERSON] є пенсіонером, проживає з дружиною інвалідом 1 групи, а тому в нього відсутні грошові кошти для сплати на користь позивача. Відповідач в судовому засідання просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 26.04.2016 року вироком Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/2174/15-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Вироком суду встановлено, що 28.10.2014 року близько 09 години [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21043, д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на [PERSON] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості (а.с.7-11). Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03.11.2016 року по справі 283/1565/16-ц позов потерпілої [PERSON] задоволено частково, а саме: стягнено з МТСБУ на користь [PERSON] витрати пов`язані з придбанням лікарських засобів в розмірі 4893,06 грн. Вказаним рішенням суду встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. На виконання вимог ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності співвласників наземних транспортних засобів», потерпіла [PERSON] повідомила позивача про подію,про що свідчить письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із зазначенням інформації щодо її учасників та взаєморозрахунків (а.с.15). Тимчасова втрата працездатності потерпілої підтверджується випискою/епікризом №4138, про те що [PERSON] з 28.10.2014 року по 30.10.2014 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Малинського МРТМО з подальшим направленням лікування до Житомирської обласної лікарні (а.с.25). Відповідно до виписок №24391, №4707, 11506 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] з 30.10.2014 року по 26.11.2014 року; з 24.02.2015 року по 20.03.2015 року; з 16.05.2016 року по 01.06.2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні №1 обласної клінічної лікарні ім. О.Ф.Гербачевського Житомирської обласної ради з діагнозами політравма, закритий перелом тазу зліва, розрив правого крижово-здухвинного зчленування, закритий перелом обох кісток лівої гомілки, консолідований перелом діафізу лівої великогомілкової кітки (а.с.20-24). Згідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №517142, з 16.02.2016 року по 01.03.2018 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з причини загального захворювання з протипоказанням важкої фізичної праці та подальшим лікуванням у хіміотерапевта, ортопеда. Відповідно до заяв [PERSON] від 01.04.2016 року та 18.07.2016 року, до Моторно (транспортного) страхового бюро України надано виписки з медичної картки, довідки про тимчасову втрату працездатності, чеки, перелік призначених ліків, із проханням відшкодувати шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28.10.2014 року, на розрахунковий рахунок [NUMBER] (а.с.41-42). Довідкою №1 від 10.10.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, визначено до сплати [PERSON] 6111,06 грн., з них 4893,06 грн. - витрати на лікування, 1218 грн. - витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (а.с.43). У зв`язку з чим, наказом МТСБУ №9389 від 12.12.2017 року, зобов`язано фінансове управління сплатити [PERSON] вище вказану грошову суму, за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно платіжного доручення №1260680 від 13.10.217 року, платником МТСБУ перераховано одержувачу [PERSON] на рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 6111,06 грн. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно пп.39.2.1 п.39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її завдання транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Сторонами підтверджено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] в порушення вимог п.21.1 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не була застрахована. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В даному випадку шкода внаслідок дорожньо-транспорної пригоди полягає у витратах на лікування потерпілої [PERSON] , що згідно рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03.11.2016 року становить 4893,06 грн. та відшкодуванні у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 1218 грн. Твердження відповідача щодо неправомірності стягнення з нього вказаних грошових сум суд критично оцінює, так як позивачем здійснено відшкодування на користь [PERSON] за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, у зв`язку з чим виникло право регресу. Відповідно до п.38.2, п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, до яких відповідач не належить. Такі ж положення закріплені у статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено в п.26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 Цивільного кодексу України. Надані позивачем докази свідчать про наявність у позивача права вимагати від відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в заявленій позивачем сумі. Відповідач не заперечує факту завдання шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, разом з тим чинне законодавство України не передбачає підстав для звільнення від відповідальності щодо її відшкодування. А від так, доводи відповідача суд розцінює критично. На підставі наведеного, вважаючи доведеним факт сплати позивачем страхового відшкодування у зазначеному в позові розмірі та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати позивача по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved