Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредитЛізинг» (далі - ТОВ «УніКредитЛізинг», лізингодавець, або позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON], [INFO] (далі - лізингоодержувач, боржник або відповідач), в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 18 853,36 грн. - неустойки мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 29.09.2011 року між ТОВ «УніКредитЛізинг» та [PERSON], [INFO] було укладено Договір фінансового лізингу № 3106L11/00 (далі - договір, договір лізингу) (а.с.11-29), відповідно до умов якого позивач передав відповідачу предмет лізингу у користування, що підтверджується актом приймання-предачі від 07.10.2011 року (а.с.30), а в свою чергу відповідач зобов'язався сплачувати за користування предметом лізингу лізингові платежі згідно графіку, який викладений в додатку до договору (а.с.25-29). Однак, відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості за договором. Саме порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором і змусило позивача звернутись до суду. Зокрема, позивач зазначає, що 13.03.2015 року на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» він відмовився від договору в односторонньому порядку, повідомленням № 634 (а.с.31), починаючи з 23.03.2015 року, направивши відповідне письмове повідомлення відповідачу, яким просило повернути предмет лізингу на стоянку ТОВ «УніКредитЛізинг» за адресою : м. Київ, вул. Зрощувальна, буд.5, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.32). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованому у встановленому порядку місцем свого проживання, причину своєї неявки суду не повідомив (а.с.43-44, 54, 56, 60), що відповідно до положень ст. 74 ЦПК України дає підстави суду вважати, що відповідач належно повідомлений. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.62-63). 15.10.2015 року суд, за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази для встановлення дійсних взаємовідносин сторін, а відповідач будучи повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань щодо перенесення розгляду справи не подав, в свою чергу, суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 224-226 ЦПК України, про що судом винесена відповідна ухвала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судовим розглядом встановлено, що 29.09.2011 року між ТОВ «УніКредитЛізинг» та [PERSON], [INFO] було укладено Договір фінансового лізингу № 3106L11/00 (а.с.11-29), відповідно до умов якого позивач передав відповідачу предмет лізингу у користування, що підтверджується актом приймання-предачі від 07.10.2011 року (а.с.30), а в свою чергу відповідач зобов'язався сплачувати за користування предметом лізингу лізингові платежі згідно графіку, який викладений в додатку до договору (а.с.25-29). Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу та вимагати повернення лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. 13.03.2015 року на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» позивач (ТОВ «УніКредитЛізинг») відмовився від договору в односторонньому порядку, повідомленням № 634 (а.с.31), починаючи з 23.03.2015 року, направивши відповідне письмове повідомлення відповідачу, яким просило повернути предмет лізингу на стоянку ТОВ «УніКредитЛізинг» за адресою : м. Київ, вул. Зрощувальна, буд.5, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.32). Згідно п. п. d) п. п. 1.2.2. договору лізингу строк лізингу закінчується, зокрема, в день, визначений в повідомленні про відмову від даного договору за ініціативою лізингодавця або лізингоодержувача у випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством. Право позивача відмовитись в односторонньому порядку від договору фінансового лізингу прямо передбачено п. п. d) п. 11.2. договору фінансового лізингу. Частина 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Згідно п. 9.1. Договору у випадку дострокового припинення дії договору або у випадку повернення предмета лізингу лізингодавцю з будь-якої іншої причини, лізингоодержувач зобов'язаний передати предмет лізингу та всі необхідні документи, які вимагаються лізингодавцем, у місці, визначеному лізингодавцем в межах України, протягом 5 (п'яти) робочих днів, починаючи з дати відповідної вимоги лізингодавця, якщо інше не буде зазначено у відповідному повідомленні лізингодавця. У разі розірвання договору, зобов'язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України). 16.03.2015 року відповідач отримав повідомлення про відмову від договору лізингу, що підтверджується копією накладної (декларацією) № 16-1038-6734 кур'єрської служби доставки ТОВ «Поні Експрес»(а.с.32). Однак, відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 3106L11/00 від 29.09.2011 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором у сумі 18 853 (вісімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят три) гривні 36 копійок. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази по справі, які підтверджують і факт укладання договору фінансового лізингу і наявність заборгованості перед позивачем з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved