Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Александр-Агро» звернулось до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Прайм-3», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про визнання договору оренди землі недійсним та просить визнати недійсним договір оренди землі укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі-Прайм-3» щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 5,6062 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Свої вимоги мотивує тим, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12.01.2005 р. [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,6062 га, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Александр-Агро» та [PERSON] 10.02.2010 р. був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 5,6062 га, яка знаходиться на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Договір оренди земельної ділянки укладено на десять років із закінченням строку дії у 2020 році та зареєстрований у відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.2011 р. за №232210004000280. Внаслідок змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» позивач у березні 2016 року звернувся до державного реєстратора за реєстрацією вищевказаного договору, проте отримав рішення про відмову у державній реєстрації, оскільки на день звернення позивача вже зареєстрований договір оренди спірної землі, укладений між відповідачами від 19.04.2014 р. Позивач зазначає, що з 10.02.2010 р. по теперішній час зазначена земельна ділянка не вибувала з орендного користування позивача, вона засіяна та використовується позивачем за призначенням. До закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 10.02.2010 р. відповідач [PERSON] 19.04.2014 р. уклала договір оренди землі з ТОВ «Бі-Прайм-3». Предметом договору є земельна ділянка площею 5,6062 га, яка розташована на території Лукашівської ради Запорізького району Запорізької області, що знаходиться в орендному користуванні позивача, спірний договір зареєстровано у Реєстраційній службі Запорізького районного управління юстиції Запорізької області. Укладення такого договору є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону України «Про оренду землі», ст. 410 ЦК України. Правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки земельна ділянка не вибувала з орендного користування позивача, договір оренди земельної ділянки від 10.02.2010 р. є чинним. ТОВ «Бі-Прайм-3» подані письмові заперечення на позов. На думку ТОВ «Бі-Прайм-3» позов є безпідставним та необґрунтованим, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 19 квітня 2014 року, враховуючи припинення орендних відносин з попереднім орендарем - ТОВ «Александр-Агро» шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, між [PERSON] та ТОВ «Бі-Прайм-3» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 5,6062 га, яка знаходиться на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. За умовами договору орендодавець [PERSON] передала вказану земельну ділянку в оренду строком на 10 років. Вказаний договір після досягнення згоди з усіх істотних умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», підписаний його сторонами, скріплений печаткою орендаря та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 квітня 2014 року за № 13953803, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 21109842 від 29.04.2014 року. Земельна ділянка передана орендарю після підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкта оренди. Крім того, 09 червня 2016 року між сторонами даного договору було укладено додаткову угоду до договору оренди від 19.04.2014 р., яка також зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Таким чином, договір оренди землі з ТОВ «Бі-Прайм-3» укладено у відповідності до вимог Цивільного, Земельного кодексів України та Закону України «Про оренду землі». З моменту укладення даного договору земельна ділянка перебуває у безперешкодному фактичному користуванні ТОВ «Бі-Прайм-3». Орендар здійснює користування відповідно до цільового призначення, обробляє земельну ділянку та виконує інші роботи відповідно до виду діяльності підприємства. Сторони дотримуються умов даного договору та належним чином виконують свої зобов'язання, в тому числі щодо розміру строків та порядку виплати орендної плати. Орендар ТОВ «Бі-Прайм-3» з моменту укладення договору оренди належним чином виконує його умови, здійснює фактичне користування земельною ділянкою, сплачує відповідні податки та орендну плату у значно більшому розмірі ніж попередній орендатор. Також ТОВ «Бі-Прайм-3» подало доповнення до письмових заперечень (т. 1 а.с. 189-192). За змістом даних доповнень до заперечень ТОВ «Бі-Прайм-3» висловило думку про те, що прийняте державним реєстратором рішення про державну реєстрацію речового права - права оренди на земельну ділянку на підставі договору оренду від 19.04.2014 р., вказує на те, що даний договір є чинним з моменту підписання, укладеним, а відтак відсутні підстави для визнання його недійсним. В судове засідання з'явилась представник позивача [PERSON], яка позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. Також зазначила, що позивачу не відомо про наявність додаткової угоди про припинення орендних відносин між позивачем та [PERSON], остання не повідомляла ТОВ «Александр-Агро» про укладання договору оренди землі з ТОВ «Бі-Прайм-3». Вважає, що додаткова угода між [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро» від 26.03.2014 р., не є вчиненою, оскільки не пройшла державну реєстрацію. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. У заяві від 24.09.2016 р. [PERSON] зазначила, що заперечень до позову не має, погоджується з позовними вимогами, справу просить розглядати за її відсутності (т. 1 а.с. 21, 26). В судове засідання з'явився представник ТОВ «Бі-Прайм-3» [PERSON], який заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні тим, що містяться у запереченнях на позов, також зазначив, що на час укладання між [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро» додаткової угоди від 26.03.2014 р. статті 18 та 20 Закону України «Про оренду землі» були виключені. В судове засідання з'явилась представник «Бі-Прайм-3» [PERSON], яка заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у запереченнях на позов, також зазначила, що на час укладання між [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро» додаткової угоди від 26.03.2014 р. державна реєстрація не була потрібна. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи - Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що з травня 2000 року і до березня 2015 року він був директором ТОВ «Александр-Агро». З [PERSON] договір оренди землі підписував він. В 2014 році також він підписував договір з [PERSON] про припинення орендних відносин. Після підписання додаткової угоди про припинення орендних відносин у 2014 році ТОВ «Александр-Агро» вже не обробляло земельну ділянку [PERSON], оскільки вона вибула з володіння ТОВ «Александр-Агро». Чому саме було розірвано договір він не пам'ятає. Пам'ятає, що їм на той час роз'яснювали, що розірвання договору оренди не слід реєструвати. Директором ТОВ «Бі-Прайм-3» він є приблизно з квітня 2015 року. Для зручності обробляння вони з ТОВ «Александр-Агро» обмінювались масивами. З весни-літа 2015 року земельну ділянку [PERSON] обробляє ТОВ «Александр-Агро» за домовленістю з останнім. ТОВ «Бі-Прайм-3» не обробляло земельну ділянку [PERSON] Як керівник ТОВ «Бі-Прайм-3» він домовлявся щодо обміну масивами з керівником ТОВ «Александр-Агро» [PERSON] Домовленість була усною, розуміє її як партнерську угоду. Вони зі [PERSON] визначали на карті земельні ділянки для обміну, зокрема й ту, яка належить [PERSON] Також є рукописний документ довільної форми, який складався на території агрофірми «Славутич». На теперішній час обмінний масив між ТОВ «Бі-Прайм-3» та ТОВ «Александр-Агро» складає близько 100 гектарів. Чи узгоджувався обмін з [PERSON] не пам'ятає. Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 січня 2005 року, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 5,6062 га, розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 5). 10 лютого 2010 року між ТОВ «Александр-Агро» та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Як видно з п. 6 договору, його укладено на 10 років із закінченням строку дії у 2020 році (т. 1 а.с. 8-9). Згідно п. 37 договору оренди землі від 10.02.2010 р. дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. 10 лютого 2010 року між ТОВ «Александр-Агро» та відповідачем [PERSON] підписано акт прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки), відповідно до якого земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], яка належить [PERSON], передана нею позивачу - ТОВ «Александр-Агро» (т. 1 а.с. 10). 24 березня 2011 року проведено державну реєстрацію договору у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 232210004000280. Згідно рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Запорізького районного управління юстиції Запорізької області № 29030051 від 31 березня 2016 року, ТОВ «Александр-Агро» відмовлено в реєстрації речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], розташованої на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у зв'язку з тим, що право оренди вже зареєстровано (т. 1 а.с. 11). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 56375614 від 31 березня 2016 року, державним реєстратором Лагно М.Ю. 29 квітня 2014 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі-Прайм-3» зареєстровано право оренди земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON], розташованої на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з кадастровим номером [NUMBER]. Вказане речове право виникло у ТОВ «Бі-Прайм-3» на підставі договору оренди б/н від 19.04.2014 р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «Бі-Прайм-3» (т. 1 а.с. 6-7). Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів та доказів, дозволяє суду зробити висновок про те, що договір оренди землі від 10.02.2010 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро» є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків та має зобов'язальний характер. Зобов'язання, згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про оренду землі», яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 10.02.2010 р.), передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем в строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 10.02.2010 р.) встановлено, що договір оренди землі набирає чинності з дня його державної реєстрації. Обов'язковість державної реєстрації договору оренди землі встановлена також і ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладання договору оренди від 10.02.2010 р.). Суд констатує, що договір оренди землі від 10.02.2010 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро», повністю відповідає вимогам законодавства, що діяло на час його укладання, пройшов реєстрацію у відділі Держкомзему Запорізького району Запорізької області 24.03.2011 р., а відтак був чинним. У розумінні ст. 204 ЦК України даний правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним. Проте 26.03.2014 р. [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 10.02.2010 р. За приписами п. 1 даної додаткової угоди від 26.03.2014 р., укладений між сторонами договір оренди землі від 10.02.2010 р., згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № [NUMBER] площею 5,6062 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області строком на 10 років із закінченням строку дії у 2020 році, втрачає свою дію за взаємною згодою сторін з моменту підписання цієї угоди. Дана додаткова угода підписана сторонами, скріплена печаткою орендаря - ТОВ «Алекснадр-Агро». Державна реєстрація даної додаткової угоди з часу її підписання і дотепер не була здійснена. Разом з тим, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13). Крім того, згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Отже, 26.03.2014 р. [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро», уклавши додаткову угоду до договору оренди землі від 10.02.2010 р., припинили орендні відносини між собою. Відсутність самої лише державної реєстрації припинення права оренди жодним чином не впливає на дійсність даної додаткової угоди та не звільняє сторони від виконання своїх зобов'язань. Станом на 26.03.2014 р. стаття 18 Закону України «Про оренду землі», якою було встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а також стаття 20 Закону України «Про оренду землі», якою було встановлено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, вже не діяли. Разом з тим, статтею 6 Закону України «Про оренду землі» було закріплено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Таким чином, з підписанням додаткової угоди від 26.03.2014 р. та припиненням договору оренди землі від 10.02.2010 р. у ТОВ «Александр-Агро» припинилось право оренди. Доводи представника позивача щодо того, що дана додаткова угода не є укладеною, оскільки не пройшла державну реєстрацію суд відхиляє, оскільки на час укладання додаткової угоди від 26.03.2014 р. припинення права оренди законодавець не пов'язував з державною реєстрацією такого припинення. Хоча сторони не складали акту приймання-передачі, суд вважає, що земельна ділянка вибула з користування ТОВ «Александр-Агро», що підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON], який був директором ТОВ «Александр-Агро» на час укладання цієї додаткової угоди та припинення орендних відносин [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро». Таким чином, укладаючи 14.07.2016 р. ще одну додаткову угоду до договору оренди землі від 10.02.2010 р., [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро» вирішили питання щодо зміни умов договору, який на цей час вже був розірваний (т. 1 а.с. 111). Крім того, ТОВ «Александр-Агро» безпідставно відображало наявність даної земельної ділянки у відомостях про наявність земельних ділянок, які є додатками до податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку (т. 1 а.с. 136-145). Факт сплати ТОВ «Александр-Агро» грошових коштів [PERSON] в рахунок оренди земельного паю за 2014-2015 роки у розмірі 10000,00 грн. у контексті того, що судом встановлений факт припинення між сторонами орендних відносин з 26.03.2014 р., жодним чином не легалізує цих відносин, та з юридичної точки зору для визнання договору оренди б/н від 19 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «Бі-Прайм-3» та [PERSON], не має жодного юридичного значення (т. 1 а.с. 112). Відповідно до умов укладеного між ТОВ «Бі-Прайм-3» та [PERSON] договору б/н від 19 квітня 2014 року його предметом є земельна ділянка, розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та має кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 40-42). 19 квітня 2014 року між ТОВ «Бі-Прайм-3» та відповідачем [PERSON] підписано акт прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки), відповідно до якого земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], яка належить [PERSON], передана нею відповідачу - ТОВ «Бі-Прайм-3» (т. 1 а.с. 43). 19 квітня 2014 року між ТОВ «Бі-Прайм-3» та [PERSON] підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі, відповідно до якого поворотні точки зовнішньої межі земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], яка належить [PERSON], закріплені межовими знаками в кількості 4 штук, які пред'явлені орендарю і передані йому на зберігання (т. 1 а.с. 44). В подальшому, 09.06.2016 р. між ТОВ «Бі-Прайм-3» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 19.04.2014 р., де у пункті 7 збільшено строк дії договору до 2026 року. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 61979177 від 22 червня 2016 року, державним реєстратором за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі-Прайм-3» зареєстровано право оренди земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON], розташованої на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з кадастровим номером [NUMBER] на 12 років. Вказане речове право виникло у ТОВ «Бі-Прайм-3» на підставі договору оренди б/н від 19.04.2014 р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «Бі-Прайм-3», а також додаткової угоди б/н від 09.06.2016 р. (т. 1 а.с. 52-53). Вказані обставини також зафіксовані у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2302581462016 від 03.11.2016 р. (т. 1 а.с. 150-151). Згідно актів-довідок про виконання умов договору оренди земельної ділянки за 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 [PERSON] отримала від ТОВ «Бі-Прайм-3» за кожен рік по 2500,00 грн. (т. 1 а.с. 54-56, 114-123). Виплата авансом орендної плати за землю згідно договору від 19.04.2014 р. здійснена [PERSON] за її заявою від 03.02.2016 р. (т. 1 а.с. 124). Факт виплати орендної плати у розмірі 10000,00 грн. підтверджується також видатковим касовим ордером від 03.02.2016 р. (т. 1 а.с. 125). Наявність даної земельної ділянки у користуванні ТОВ «Бі-Прайм-3» відображено також у відомості про наявність земельних ділянок, яка є додатком до податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку, що датована 18.02.2015 р. (т. 1 а.с. 90-91). Щодо договору оренди землі б/н від 19.04.2014 р. суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом «в» частини 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, з-поміж іншого, шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, викладені у ст. 203 ЦК України. Згідно вимог зазначеної статті: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 1 статті 215 визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд констатує, що відповідачі [PERSON] та ТОВ «Бі-Прайм-3» при укладанні договору б/н від 19 квітня 2014 року дотримались загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно ст. 203 ЦК України, а відтак, з урахуванням презумпції правомірності правочину, визначеної ст. 204 ЦК України, він є дійсним. Оскільки з припиненням дії договору оренди від 10.02.2010 р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «Александр-Агро», з 26.03.2014 припинилось право оренди ТОВ «Александр-Агро», суд приходить до висновку, що з даної дати у позивача відсутні правові підстави для орендного користування земельною ділянкою [PERSON], отже остання мала права укладати оскаржуваний договір з ТОВ «Бі-Прайм-3». Щодо посилань позивача на те, що на теперішній час земельна ділянка [PERSON] продовжує перебувати у орендному користуванні ТОВ «Александр-Агро», суд виходить з наступного. Дана обставина спочатку хоча й заперечувалась ТОВ «Бі-Прайм-3», однак під час судового розгляду представники ТОВ «Бі-Прайм-3» визнали даний факт пославшись, що дійсно земельна ділянка знаходиться у користуванні ТОВ «Александр-Агро», оскільки між ТОВ «Бі-Прайм-3» та ТОВ «Александр-Агро» відбувся обмін масивами для зручності обробляння (т. 1 а.с. 221-223). Дана обставина підтверджена у судовому засіданні свідком [PERSON] Хоча до матеріалів справи не долучено жодних договорів, якими б було належним чином формалізовано ці відносини під підприємствами, суд констатує, що саме лише користування земельною ділянкою ТОВ «Александр-Агро» не є визначальним, оскільки здійснюється за відсутності діючого з [PERSON] договору оренди. Натомість факт та обставини передання ТОВ «Бі-Прайм-3» земельної ділянки [PERSON] у користування ТОВ «Александр-Агро» для зручності обробляння, лежить у площині виконання договірних зобов'язань між ТОВ «Бі-Прайм-3» та [PERSON] та стосується лише їх прав та інтересів. Суд критично ставиться до доводів представника позивача щодо фактичного не передання земельної ділянки [PERSON] ТОВ «Бі-Прайм-3», оскільки дана обставина підтверджується як актом прийому-передачі об'єкта оренди (т. 1 а.с. 43), так і актом визначення меж земельної ділянки в натурі (т. 1 а.с. 44). Крім того, [PERSON] отримувалась орендна плата від ТОВ «Бі-Прайм-3», 09.06.2016 р. між ТОВ «Бі-Прайм-3» та [PERSON] укладалась ще й додаткова угода до договору оренди землі б/н від 19.04.2014 р. Дані обставини також вказують на наявність між відповідачами орендних відносин. Щодо договору постачання товару № 0821-1 від 21.08.2015 р. (т. 1 а.с. 57), специфікацій до нього (т. 1 а.с. 58), видаткової накладної № РН-0000143 від 03.09.2015 р. (т. 1 а.с. 59), товарно-транспортної накладної № ТН000076 від 03.09.2015 р. (т. 1 а.с. 60), інших рахунків, накладних, актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, отрутохімікатів та гербіцидів, актів витрат насіння та садивного матеріалу, облікових листів тракториста-машиніста, карток бухгалтерських рахунків (т. 1 а.с. 61-89), то суд до уваги їх не приймає, оскільки дані документи не стосуються спірної земельної ділянки та спірного договору. У судовому засіданні сторони визнали, а відтак дана обставина не підлягає доказуванню, що земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], яка належить [PERSON], не оброблялась ТОВ «Бі-Прайм-3» після укладання договору останнім з [PERSON], що стало відомо представникам ТОВ «Бі-Прайм-3» вже після доручення даних доказів до матеріалів справи. Суд не оцінює у даному судовому провадженні належність виконання сторонами оскаржуваного договору б/н від 19 квітня 2014 року, оскільки це виходить за межі предмету та підстав позову. Резюмуючи вищенаведене, суд приходить до остаточного висновку, що відсутні правові підстави для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Бі-Прайм-3», оскільки договір від 19.04.2014 р. жодним чином не порушує права ТОВ «Александр-Агро». На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed