Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування суми страхового відшкодування в порядку регресу з наступних підстав. 23.08.2013р. між сторонами було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АС/6843082. Відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2015р. [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з тим, що відповідач 10.082014р. близько 11 год. 13 хв., керуючи автомобілем «GEELY MK» д.р.н. [NUMBER] порушила правила дорожнього руху та скоїла зіткнення з мотоциклом «HONDA CDR 600RR» д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АС/6843082, [PERSON], який є потерпілим у вищевказаному ДТП, звернувся до позивача для відшкодування витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП. Відповідно до звіту № 9085 від 16.10.2014р. про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «HONDA CDR 600RR» д.р.н. [NUMBER] між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено угоду на виплату суми страхового відшкодування у розмірі 40651, 49 грн. 26.06.2015р. позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 40651, 49 грн. Відповідач, в порушення вимог законодавства щодо своєчасного повідомлення страхової компанії про настання ДТП у триденний строк, повідомила позивача про настання ДТП лише 19.08.2014р. На листи позивача до відповідача щодо врегулювання спору в позасудовому порядку та задоволення регресної вимоги [PERSON] надала ТДВ СК «Альфа-Гарант» свою відмову. За таких підстав позивач був змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду, пред'явивши позов до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 40651,49 грн. та суму сплаченого судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених підстав та просив його задовольнити. Представник позивача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 23.08.2013р. між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладеного договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/6843082 (а.с. 4). Вироком Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами, а цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду (а.с. 9-11). Як вбачається з вищевказаного вироку суду ДТП, учасниками якого були [PERSON] та [PERSON] сталось 10.08.2014р. близько 11 год. 13 хв. (а.с. 9) Позивачем було одержано повідомлення про ДТП від потерпілого [PERSON] 18.09.2014р. (а.с. 5). Відповідач в свою чергу подала до ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомлення від особи, відповідальність якої застрахована про ДТП 19.08.2014р. (а.с. 8) Потерпілий у вказаному вище ДТП [PERSON] звернувся 10.03.2015р. до позивача із заявою про страхове відшкодування (а.с. 6) Як вбачається з угоди про розмір страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] досягли згоди, що загальний розмір страхового відшкодування (шкода, заподіяна здоров'ю, моральна та матеріальна шкода), пов'язаного зі страховим випадком, що стався 10.08.2014р. складає 90651, 49 грн., але у зв'язку з тим, що потерпілому вже було відшкодовано частину збитку від винної особи в розмірі 50000, 00 грн. загальний розмір страхового відшкодування зменшується на цю суму та становить 40651, 49 грн. (а.с. 34). Як вбачається з платіжного доручення №13021 від 26.06.2015р. позивачем на користь [PERSON] було виплачено частину страхового відшкодування у розмірі 29000,00 грн. (а.с. 37). Решту суми страхового відшкодування у розмірі 11651,49 грн. було виплачено згідно платіжного доручення № 13022 від 26.06.2015р. (а.с. 38). Таким чином, позивач перед потерпілим взятий на себе обов'язок по виплаті суми страхового відшкодування виконав в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи позивач направляв на адресу відповідача регресну вимогу, в якій пропонував [PERSON] в позасудовому порядку врегулювати спір та сплатити на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування - 40651, 49 грн. (а.с. 39). На вказану вище регресну вимогу відповідачем було надано відмову, в якій йдеться про безпідставність відшкодування в порядку регресу сплаченої суми страхового відшкодування позивачем на користь потерпілого (а.с. 40). Позивач повторно звернувся до відповідача з листом від 24.09.2015р. про врегулювання спору, в якому виклав своє обґрунтування вимог до неї, проте відповіді на цей лист не надходило (а.с. 41). Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв'язок між протиправною поведінкою й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. Проаналізувавши наведене вище, суд робить висновок про наявність достатніх підстав для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснення виплат від особи відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Згідно зі ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ЦК України). Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з підпунктом 38.1.1 «ґ» пунктом 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання дорожньо-транспортної пригоди у строк не пізніше 3 днів, як того вимагає положення 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову ТДВ СК «Альфа-Гарант» та стягнення з [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 40651, 49 грн (сорок тисяч шістсот п'ятдесят одна гривня сорок дев'ять копійок). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» документально підтверджені судові витрати: 1378,00 грн. - судового збору (а.с. 3). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved