Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2011 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що подружні стосунки у них з чоловіком не склалися через несумісність характерів і різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, вони припинили подружні стосунки і проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру примиритися немає, їх шлюб носить формальний характер, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 40% від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги і просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, в решті позовні вимоги залишила без змін. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позов підтримала, пояснила, що вони з чоловіком не проживають на протязі останніх п'яти місяців, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, на примирення вона не згідна, так як чоловік не готовий до сімейного життя. Допомоги на утримання дитини відповідач не надає, тому вимушена ставити питання про стягнення аліментів. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, подав заперечення на позов, де виклав своє бачення причин розлучення, пояснив, що вони з дружиною дійсно тривалий час проживають окремо, бо теща сказала, що то її будинок і вона всім буде керувати. Хотів дати дитині гроші, але дружина йому відповіла, що їй нічого не потрібно, тому він і не надавав допомоги на утримання дитини. Вважає, що примирення між ними з дружиною не можливе, тому просить шлюб розірвати і згідний, щоб аліменти стягувалися в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Суд встановив, що на протязі останніх п'яти місяців сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні, обоє бажають розлучитися, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою, відповідач не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 Сімейного кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Враховуючи, що відповідач працює, має стабільний заробіток, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини і аліменти з нього мають бути стягнуті в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і позивачки та їх неповнолітньої дитини, матеріальний стан відповідача, позивачки і дитини, яка проживає з нею. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, таке рішення буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини та сприятиме її належному утриманню, а розмір аліментів є реальним для стягнення в даному регіоні, оскільки відповідач працевлаштований і має сталий заробіток. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.88 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду, а також стягнути на користь позивачки сплачений нею про подачі позову до суду судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу.

Outcome: approved