Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна», в інтересах якого діє представник - адвокат Чорій Наталія Володимирівна, звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 19 березня 2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 4-26282, який був підписаний у присутності менеджера компанії. За умовами вказаного договору відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 8000 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 54,75 % відсотків річних, тип процентної ставки - фіксована. Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджується її підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 19 березня 2019 року. Зі сторони позивача умови вищезазначеного кредитного договору були виконані в повному обсязі, шляхом видачі коштів із каси кредитора в день підписання договору. Однак, відповідач на день написання даного позову кредитні кошти не повернула у повному обсязі, платежі згідно з графіком розрахунків не здійснює, що дає підстави нараховувати проценти до дня написання позову. На відправлені листи про вирішення ситуації досудовим шляхом ніяк не реагує, на телефонні дзвінки позивача не відповідає, в добровільному порядку не бажає сплатити кредит, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача зауважує, що згідно з довідкою розрахунком заборгованості станом на 20 січня 2020 року сума боргу за кредитним договором № 4-26282 від 19 березня 2019 року становить 10924 грн., з яких: борг по тілу кредиту - 7044 грн.; нараховані відсотки - 3180 грн.; нарахована пеня - 700 грн. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість за кредитним договором № 4-26282 від 19 березня 2019 року у розмірі 10924 грн. та суму сплати судового збору у розмірі 2102 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованим поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.03.2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4-26282, за умовами якого договору відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 8000 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 54,75 % відсотків річних, строком до 18.03.2020 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 19.03.2019 року. Згідно з наданою позивачем довідкою розрахунком заборгованості відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 20.01.2020 року допустила перед позивачем заборгованість у розмірі 10924 грн., з яких: тіло кредиту - 7044 грн.; нараховані відсотки - 3180 грн.; нарахована пеня - 700 грн. Відповідно до п. п. 3.2 п. 3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту позичальнику (списання відповідної суми з рахунку кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на початкову суму кредиту. Згідно з п. п. 3.3 п. 3 кредитного договору прострочення сплати кредиту згідно з графіком розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Підпунктом п. 6.7 п. 6 кредитного договору визначено, що у кожному випадку невиконання (або неналежною виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати повернення кредиту не в повному обсязі) позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку № 1, позичальник сплачує пеню в розмірі 100 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 10924 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2102 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved