Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: 2 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 липня 2015 року Долинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №137, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, судові витрати, понесені нею, з відповідача не стягувати. Свої вимоги мотивує тим, що звідповідачем вона одружилась 26.07.2003. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Через систематичне зловживання спиртним рішенням Долинського районного суду від 22.12.2009 їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач почав просити відновити його, обіцяючи кардинально змінитись. Після численних його прохань вона повірила йому, тому 11.07.2015 вони повторно уклали шлюб, після чого лише кілька місяців відповідач стримував себе від вживання алкоголю, а потім знову повернувся до цього, через що мав навіть серйозні проблеми зі здоров`ям. У них часто почали виникати суперечки та сварки. У стані сп`яніння він систематично почав влаштовувати скандали, нецензурно ображати її, навіть при дітях, декілька разів також піднімав на неї руку. Тривалий час вона терпіла його знущання, неодноразово пропонувала йому полікуватись від алкоголізму, але все безрезультатно. Все це було заради збереження сім`ї, а також для того, щоб їх діти мали і тата, і маму у спільному шлюбі й єдиній сім`ї. Проте з кожним днем ситуація в їх сім`ї ставала все гіршою. Постійні п`янки та агресія з його боку призвели до того, що з квітня 2020 року вони проживають окремо, а відповідач навіть не цікавиться дітьми ні в плані виховання, ні фінансової допомоги. Діти постійно проживають з нею. За останні півроку вони практично перестали спілкуватися, у них відсутні будь-які спільні інтереси, спільне господарство не ведуть, тому станом на сьогоднішній день їх шлюбні стосунки припинені і носять чисто формальний характер, а сім`я фактично розпалася. За таких обставин вона остаточно вирішила, що надалі зберігати їх шлюб немає жодного сенсу, вони вже не зможуть з відповідачем проживати разом у спільній сім`ї. Таким чином, шлюб розриває з тієї причини, що вони з відповідачем не зійшлись характерами та поглядами на життя і сутність сім`ї, а також через систематичне зловживання ним спиртними напоями та агресивну поведінку. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан їх відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кажук В.Б. в судове засідання не з`явилися, однак у письмових заявах вони просили справу розглядати і закінчувати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов та будь-яких клопотань не подавав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 03.09.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 21 вересня 2020 року від позивачки надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, підготовче засідання провести у її відсутності і призначити справу до розгляду. Ухвалою суду від 21.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 13 жовтня 2020 року позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій, в тому числі, просила у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення у справі. 10 листопада 2020 року представник позивачки - адвокат Кажук В.Б. подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив шлюб розірвати, справу розглядати у відсутності позивачки, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 10.11.2020 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2009 у справі №2-1015/2009 року, шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.9). Повторно сторони по справі зареєстрували шлюб 11 липня 2015 року у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №137, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 11.03.2020 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.5). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданих повторно 11.03.2020 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), за час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей - відповідно син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №83, та дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис 252 (а.с.8, 7), які, згідно з довідкою №1312 від 11.03.2020 Долинської міської ради, проживають за місцем реєстрації матері, позивачки у справі (а.с.10). Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність у них двох неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами часто виникали суперечки, конфлікти через зловживання відповідачем алкоголем, що призвело до припинення подружніх відносин. Позивачка не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між нею та відповідачем, останній заперечень з даного приводу чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім того, позивачка просить двох дітей сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. Однак, щодо сина [PERSON] , [INFO] , якому вже виповнилося 16 років, то, враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України, згідно з якою якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, він сам вправі приймати рішення з ким із батьків проживати, тому в цій частині позову суд вважає слід відмовити. Щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги відсутність заперечень від відповідача з даного приводу, суд вважає, її слід залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Також позивачка просить після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме: шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін, малолітню дочку [PERSON] залишити проживати з матір`ю, позивачкою у справі, а за неповнолітнім сином [PERSON] залишити право визначати з ким з батьків він бажає проживати, відповідно не визначати в рішенні суду його місце проживання. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат, до яких позивачка відносить сплату нею судового збору в розмірі 840,80 грн (а.с.3), суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує її вимогу, викладену нею у позові, залишити всі витрати по справі за нею. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: partial