Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

ТОВ «Порше Мобіліті» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.03.2013 р. між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 50007997, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» надав відповідачу грошові кошти у сумі 159 530,68 грн. що було еквівалентно 19 593,55 дол. США, та додатковий кредит у розмірі 45 982,35 грн., що було еквівалентно 5 647,55 дол. США, за сплатою процентної ставки за користування кредитом, яка є змінною, строком на 60 місяців, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки SEAT, модель Ibiza , з об'ємом двигуна 1 197 куб.см., 2013 року випуску, кузов № [NUMBER]. З метою забезпечення належного виконання кредитного договору між банком та відповідачем було укладено договір застави, за яким [PERSON] було передано вищезазначений автомобіль. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд, звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його участі та позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні ТОВ «Порше Мобіліті» підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.03.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50007997, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 159 530,68 грн, що було еквівалентно 19 593,55 дол. США, та додатковий кредит у розмірі 45 982,35 грн., що було еквівалентно 5 647,55 США, за сплатою процентної ставки за користування кредитом, яка є змінною, строком на 60 місяців, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки SEAT, модель Ibiza, кузов № [NUMBER], з об'ємом двигуна 1 197 куб.см., 2013 року випуску. Відповідно до п.1.6. Загальних умов кредитування, виконання зобов'язання [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50007997 від 25.03.2013 року забезпечено Договором застави № 50007997 від 02.04.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бондар Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за № 828, згідно з умовами якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки SEAT, модель Ibiza, з об'ємом двигуна 1 197 куб.см., 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], що належить йому на праві власності. Внаслідок невиконання позивачем взятих на себе зобов'язань, передбачених кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 26.10.2016 р. складає 578 379,62 грн., що складається із загальної суми основного боргу у розмірі 467 714,51 грн., заборгованості щодо сплати додаткового кредиту в розмірі 55 017,79 грн., збитків у розмірі 403,20 грн., штрафів у розмірі 33 988,09 грн., пені у розмірі 1 365,73 грн., 3% річних у розмірі 2 545,05 грн., інфляційних втрат у розмірі 17 345,25 грн. Цивільним кодексом України, а саме ст. 629 ЦК, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст.572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, предметом застави є автомобіль марки SEAT, модель Ibiza, з об'ємом двигуна 1 197 куб.см., 2013 року випуску, кузов № [NUMBER]. Положеннями п. 2.3.5 договору застави визначено, що заставодавець зобов'язується без попередньої письмової згоди Заставодержателя не здійснювати стосовно предмету застави, дій, пов'язаних зі зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов'язаних з передачею предмета застави третім особам, у тому числі у тимчасове користування. В силу застави, відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставодержатель, згідно з п. 5.1. договору застави, має право задовольнити свої вимоги за цим договором у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором. В п. 1.1. договору застави, за домовленістю сторін, заставна вартість предмету застави встановлена як 187 683,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок заставленого майна, згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Наведені норми спеціального Закону кореспондуються з приписами ст. 598 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 5.2. договору застави, задоволення вимог заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет застави. Приписами ч. 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Нормами ч. ч. 1-2 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному в пункті 1.1. цього договору, або, за вимогою заставодержателя, визначається незалежними суб'єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем (п. 5.4.1. договору застави). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved