Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002 року, та маючи двох малолітніх дітей, подружні стосунки припинили з серпня 2016 року, оскільки перестали розуміти одне одного, та на даний час проживають окремо. В своїй позовній заяві позивач вказав, що спільне життя у них із дружиною не склалося. Причиною вказаних обставин є те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Оскільки з серпня 2016 року припинили шлюбні стосунки і проживають окремо, вважає, що шлюб їх носить формальний характер, подальше збереження сімї є неможливим, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. За попередньою домовленістю з відповідачем, остання не заперечувала проти розгляду справи за місцем його (позивача) проживання. Позивач в останнє судове засідання на зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи. Разом з тим, через канцелярію суду відповідач надала заперечення на позовну заяву про розірвання шлюбу без підпису останньої. Частиною 3 ст. 109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а також права їхньої дитини. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вищенаведені обставини дають підстави суду дійти до висновку, що причини, за якими позивач звернувся до суду, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, оскільки шлюб їх є формальним: на протязі тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, разом не проживають, , на даний час проживають окремо,позивач не бажає поновлювати подружніх стосунків, не бажає миритися. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що розлад в сімї і конфлікти носять не тимчасовий характер, позов обґрунтований серйозними доказами, сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, сімя їх розпалася, та враховуючи, що позивач не бажає проживати разом з відповідачем, а тому шлюб їх необхідно розірвати. Позивач не ставив питання про стягнення судових витрат з відповідача, а тому суд розцінює як відмову позивача від свого права про стягнення судових витрат з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З наведених підстав суд прийшов до висновку, що шлюб, укладений між сторонами 20 липня 2002 року, необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved