Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн щомісячно на кожну дитину з часу подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути вартість послуг адвоката при складанні позовної заяви до суду та за ведення справи в суді згідно договору та розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконкомом Підберезької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 2. У шлюбі у них народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте їх сімейне життя з відповідачем не склалося по причині зловживання ним спиртними напоями, рукоприкладством, неналежним ставленням до неї та дітей. Все це змушувало її декілька разів забирати дітей та йти жити до мами у с. Підбереж. Він просив повернутись, обіцяв виправитись, але свого слова не дотримувався і продовжував вести себе неадекватно. В останні 5 років він періодично виїжджає на заробітки у Польщу, але кошти в повній мірі на утримання її, як дружини, та дітей не дає. Тим самим він поставив її та дітей у важке матеріальне становище, так як вона перебуває у декретній відпустці і не працює. З грудня 2020 року вона фактично проживає у своєї мами по у с. Підбереж Долинської ОТГ, яка і надає їй всю необхідну допомогу, в тому числі і матеріальну. Це тим більше важливо ще і тому, що за домовленістю з чоловіком вона оформляла кредити на потреби сім`ї, оскільки чоловік не працював і на нього кредит не оформляли. Залишилось сплатити 32000,00 грн боргу, проте відповідач відмовляється їх сплачувати. Чоловік фізично здоровий, інших матеріальних обтяжень немає, на її думку він офіційно працює у Польщі в районі м. Вроцлав, але вона не знає ні адреси, ні назви фірми. Його мінімальний місячний заробіток у Польщі у гривневому еквіваленті складає не менше 20000,00 гривень, про що він їй говорив особисто. Всі їх діти є здоровими, не хворіють. Вважає, що з врахуванням того, що вона матеріально забезпечує 4 неповнолітніх дітей, а відповідач ухиляється від свого обов`язку матеріально забезпечувати дітей, беручи до уваги його високий заробіток за кордоном, а також і те, що вона не працює, [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Досудове врегулювання спору неможливе, оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає сплачувати аліменти. Позивачка та її представник - адвокат Дуткевич М.В. в судове засідання не з`явилися, однак від останнього надійшла письмова заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності та у відсутності його довірительки, позовні вимоги задовольнити повністю та ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 19.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 06 травня 2021 року від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, в якій вони також не заперечують щодо розгляду справи в заочному порядку (а.с.30). Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову та додатків до нього, а також повістки (а.с. 20, 24-27, 28, 29) за зареєстрованим місцем проживання (а.с.12) та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 23). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності останнього. Ухвалою суду від 06.05.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивачки через свого представника, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 30 серпня 2011 року, який зареєстрований виконкомом Підберезької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.08.2011 Підберезькою сільською радою Болехівської міської ради Івано-Франківської області (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.06.2012, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.09.2014, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.06.2016 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.08.2020, виданих виконкомом Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, у сторін за час шлюбу народилися відповідно дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №17, дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №18, дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №11, та син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №7 (а.с. 8, 9, 10, 11), які зареєстровані у с. Гошівразом з обома батьками, про що свідчить довідка Долинської міської ради №2990 від 16.03.2021 про місце реєстрації та склад сім`ї (а.с.12). Однак, фактично сторони проживають окремо. З грудня 2020 року позивачка проживає з дітьми у своєї мами у с. Підбереж Долинської ОТГ. Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітніх дітей. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з нею. Наймолодший син ще не досяг трьохрічного віку, тому вона позбавлена можливості працювати, оскільки здійснює догляд за ним. Вона просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей та вказує щомісячну суму аліментів, яку вважає слід стягнути з відповідача - 1500 грн щомісячно на кожну дитину. Відповідач будь-яких заперечень з даного приводу не подавав, є фізично здоровим, має можливість працювати та утримувати своїх неповнолітніх дітей. Інших утриманців у нього, крім дружини, яка здійснює догляд за їхнім сином до досягнення ним трьох років, у [PERSON] немає. Неповнолітні діти свого майна не мають, є здоровими, потребують коштів для їх утримання, пов`язаного із забезпеченням належного харчування, розвитку, навчання. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а позов задовольнити повністю. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №28 від 18.03.2021 на вказану суму за надання адвокатських послуг адвокатом Дуткевичем М.В., договір № 22 про надання правової допомоги від 18.03.2021, розрахунок (акт) вартості послуг по вказаному договору, що включає в себе 1000 грн - підготовка та складання позовної заяви (90 хв), 3000 грн - представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції з виїздом на суд з м. Болехів до м. Долина, всього 4000 гривень (а.с.13-16). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 4000 грн понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Також, беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved