Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2011 року і цей шлюб було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина: [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого у свідоцтві про його народження записано позивачку, а батьком - відповідача. Дитина відповідно до рішення Рівненського районного суду від 04 грудня 2018 року залишена з матір`ю, проживає з нею і перебуває на її утриманні. Ще до розірвання шлюбу сторони проживали окремо, відповідач добровільно постійної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Ферік Р.М., в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням письмових пояснень. У своїх поясненнях, які викладені у вступному слові від 22 квітня 2019 року, він зазначає, що позовні вимоги необґрунтовані, його довіритель з вересня 2016 року за власним бажанням сплачує щомісячно аліменти на утримання свого сина в розмірі 1100 грн., що підтверджують копії квитанцій, долучених до заяви. Вказує, що згідно ч.2 ст.182 СК України, [PERSON] сплачував аліменти, які складають половину прожиткового мінімуму встановленого державою, натомість позивачка не обґрунтувала у своїй позовній заяві необхідність сплати аліментів у розмірі 2500 грн. Також зазначив, що на даний час позивачка чинить його довірителю перешкоди у спілкуванні та побаченнях з сином і в Рівненському міському суді Рівненської області перебуває цивільна справа № 570/5879/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, встановив, що сторони з 20 листопада 2011 року перебували у зареєстрованому шлюб, який рішенням Рівненського районного суду від 04 грудня 2018 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина: [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини у свідоцтві про його народження записано позивачку, а батьком - відповідача. Дитина відповідно до рішення Рівненського районного суду від 04 грудня 2018 року залишена з матір`ю, проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач частково сплачував аліменти за власним бажанням. Так в липні 2017 року ним було перераховано на рахунок позивачки аліменти в сумі 5000,00 гривень, з серпня по листопад 2017 року, сплачувалось щомісячно по 2500,00 гривень та один платіж на суму 2420,00 гривень був 26 березня 2019 року, тобто після звернення позивачки з даним позовом до суду, про що свідчать квитанції, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Решта квитанцій, копії яких представник відповідача долучив до вступного слова оцінюються судом критично, оскільки визначити хто згідно даних квитанцій є платником коштів, хто є отримувачем та призначення платежу неможливо, а тому доводи представника відповідача про те, що відповідач добровільно, в середньому по 1100,00 гривень на місяць, сплачував аліменти не підтверджені належними та допустимими доказами. Суд приймає до уваги той факт, що Рівненським міським судом розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, проте оскільки рішення по даній справі не прийняте, доказів того, що такі перешкоди вчиняються суду не надано, а сам факт звернення з таким позовом до суду не є достатнім для доведення того, що [PERSON] позбавлений можливості бачитися з дитиною. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує наведені вище обставини в їх сукупності, також береться до уваги матеріальний стан позивачки і дитини та матеріальний стан відповідача, стан здоров`я дитини, який на протязі 2018 року хворів гострими простудними захворюваннями та періодично потребує стаціонарного та амбулаторного лікування, що підтверджується довідкою з лікарні та лікарським заключенням, а також мінімальний рекомендований та гарантований розмір аліментів, який встановлено ст.182 Сімейного кодексу України. На думку суду ця сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні, вона буде достатньою для належного утримання неповнолітньої дитини. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved