Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

ТОВ «Олександрійська зернова компанія» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання безвідсоткової позики від 19 січня 2017 року на суму 30\~000,00 грн. , пеню у розмірі 53\~500,11 грн. та судового збору на суму 1600грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 січня 2017 року між ТОВ « Олександрійська зернова компанія» та [PERSON] був укладений письмовий договір про надання безвідсоткової позики на суму 30 000 грн. на строк 18 місяців, тобто до 20 липня 2018 року, яким останній зобовязаний був сплачувати згідно з встановленим графіком, а саме, не пізніше 20 числа кожного місяця в період з лютого 2017 року по липень 2018 року включно, частинами в сумі по 1666,67грн., щомісячно.\~\~\~\~\~\~ На підтвердження укладення зазначеного договору [PERSON] позивачем надано розписку про отримання від ТОВ «Олександрійська зернова компанія» грошових коштів в сумі 30\~000,00 грн. Відповідно до п. 9.2 Договору, при порушенні позичальником графіка повернення чергової частини суми позики, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення всієї неповерненої суми позики. Так, як на момент предявлення позову відповідач не виконав своє грошове зобовязання за договором та не повернув позивачу грошову суму позики згідно графіка, то позикодавець вправі вимагати повернення всієї неповернутої суми позики в розмірі 30\~000,00 грн., а тому позивач звернувся до суду з вимогою про дострокове повернення суми позики. Крім того, в звязку з порушення відповідачем графіка повернення отриманих сум, зазначених у п. 5.1 даного Договору, позивач просить стягнути з нього пеню відповідно до п.6.3 Договору з розрахунку 5% від вчасно неповернених сум позики за кожен день прострочення на загальну суму 53\~500,1 грн. станом на 20 серпня 2017 року за 183 дні прострочення грошового зобовязання, де наводить відповідний розрахунок. Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Розділу XIII\~Перехідних Положень ЦПК України\~- справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Сторони в судове засідання не зявились. Від представника позивача Ковальова А.І. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про день, час та місце розгляду справи 15.11.2017 та 17.01.2018 року повідомлявся належним чином за адресою останнього відомого місця реєстрації: вул.Калініна,2 с.Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. 15.11.2017 року відповідач подав до суду письмово викладене заперечення, де позовні вимоги не визнає та просить витребувати відповідно до ст..137 ЦПК України від ТОВ «Олександрійська зернова компанія» касову книгу та журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів за період з 19.01.2017 р. та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під психологічним тиском підписав договір позики та розписку про отримання ним 30000 грн. Суд ухвалив в порядку, передбаченому ч.3 ст. 211 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ \~ Дослідивши матеріали справи, в силу\~ст.13 ЦПК України\~ розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 19 січня 2017 року між ТОВ «Олександрійська зернова компанія» та [PERSON] в письмовій формі було укладено договір про надання безвідсоткової позики (далі\~- Договір) в розмірі 30 000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 та п. 3.3 зазначеного Договору, позика надана позикодавцем позичальнику в готівковому вигляді та в строк до 20.07.2018 року. Відповідачем було отримано від ТОВ «Олександрійська зернова компанія» кошти в сумі 30 000грн., що підтверджується розпискою про отримання позики від 19 січня 2017р. та видатковим касовим ордером від 19.01.2017 року. \~\~\~\~ Згідно п. 5.1., п. 6.3. Договору повернення позики має здійснюватися позичальником щомісячно не пізніше 20 числа кожного місяця, починаючи з лютого 2017 року по липень 2018 року включно, рівними частинами по 1666,67 грн. У випадку порушення позичальником графіка повернення отриманих сум, зазначених у п. 5.1 даного Договору, позичальник зобовязаний сплатити позикодавцю пеню з розрахунку 5% від вчасно неповернених сум позики за кожний день прострочення. Оскільки відповідачем було порушення строк першої виплати, яка мала бути здійснена не пізніше 20.02.2017, позивачем відповідно до п. 6.3 договору було нараховано пеню з розрахунку 5% від вчасно неповернених сум позики за кожний день прострочення, тобто з 21.02.2017 року до 20 серпня 2017 року, що складає 183 дні та становить 53\~333 грн. 35 коп.\~(розрахунок: з 21.02.2017 до 20.03.2017 - 1666,67 грн. х 5 % х 28 днів = 2333,24грн.; з 21.03.2017 до 20.04.2017 3333,34 грн. х 5% х 31дн.= 5166,68; з 21.04.2017 до 20.05.2017 - 5000,01 х 5% х 30дн. = 7500,02 грн.; з 21.05.2017 до 20.06.2017 - 6666,68 х %5 х 31дн. =10333,35 грн.; з 21.06.2017 до 20.07.2017 8333,35 х 5% х 30 дн. = 12500,03 грн.; з 21.07.2017 до 20.08.2017 10\~000,02 х 5% х 31 дн. = 15500,03 грн.). Сторони домовились, що місцем виконання договору є м.Олександрія Кіровоградської області. Пунктом 9.2 Договору встановлено, що даний Договір припиняється при порушенні позичальником графіка повернення чергової частини сум позики. У цьому випадку позикодавець вправі вимагати дострокового повернення всієї неповерненої суми позики шляхом звернення до суду з позовною заявою про примусове стягнення коштів за договором про надання безвідсоткової позики. Згідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути предявлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . Відповідно до правової позиції Верховного Суду України\~викладеної\~в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013\~року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦПК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені законом. За приписами норм ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею \~ст. 526 ЦК України\~ передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1ст. 631 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч.1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.624 ЦК України \~якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування\~збитків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконано умови договору про надання безвідсоткової позики від 21.02.2017 року, а саме не здійснено перша виплата згідно встановленого в п. 5.1 договору Графіку. Враховуючи викладене, у позивача виникло право відповідно до п. 9.2 договору вимагати від відповідача дострокового повернення всієї суми позики. Факт неповернення суми позики позивачу також підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки\~про отримання коштів. Додаток до договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги, а саме письмова розписка [PERSON], також посвідчує передання відповідачу позикодавцем визначеної грошової суми, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про стягнення сум за борговим документом із боржника із застосуванням положень ст., ст. 625, 1046, 1047 ЦПК України. Доводи [PERSON] про те, що він не отримував коштів за договором про надання безвідсоткової позики та що вказаний договір фіктивний та підписаний ним під тиском, суд оцінює критично та не приймає їх до уваги, оскільки договір про надання безвідсоткової позики від 19.01.2017 року відповідачем з цих підстав не оспорений та не визнаний судом недійсним. Відповідно до положень ст.204 ЦК України \~\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України\~викладеної\~в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013\~року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт надання позивачем відповідачу позики у розмірі 30000,00 грн., а також те, що відповідачем порушено умови відповідного договору позики, доказів належного виконання умов договору відповідачем не надано, твердження позивача відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача\~ сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. 00коп.

Outcome: partial