Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2006 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник [PERSON] - адвокат Петролюк А.М. до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з відсутністю між ними взаєморозуміння та спільних інтересів. Шлюб існує лише формально, відповідач близько 9 років проживає окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 20.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 11). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Петролюк А.М. позов підтримав з мотивів наведених у позовній заяві, доповнив, що сторони більше 9 років не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних відносин. Просить не надавати сторонам строку для примирення, оскільки позивач переконана, що примирення неможливе. Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не подано. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2006 року у Романівській сільській раді Перемишлянського району Львівської області, актовий запис № 8(а.с. 4), в якому мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Також встановлено, що сторони близько 9 років проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved