Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, який стягується із нього на утримання [PERSON] .ю [INFO] , згідно судового наказу судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 травня 2020 року з ј частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини таких доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за час спільного проживання із відповідачем у них народився син [PERSON] . Згідно судового наказу судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 травня 2020 року, з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ј частини усіх видів його доходів. 11 червня 2020 року він одружився із [PERSON] , із якою у нього народився ще один син [PERSON] . Відтак має вже двох дітей, яких зобов`язаний утримувати. Тому змушений звернутися до суду та просити зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються у зв`язку із зміною його сімейного стану. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20 липня 2021 року матеріали справи передано судді Ціпивко І.І. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 липня 2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті відбувся 05 серпня 2021 за участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково повідомив суду, що працює та отримує стабільний дохід. З моменту стягнення із нього аліментів його дохід збільшився, проте йому потрібні кошти для найму житла. Стан його здоров`я не змінився. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, оскільки одній їй важко матеріально утримувати дитину. На даний час вона не працює, оскільки тільки у червні місяці 2021 року синові виповнилося три роки, з яким вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною. У задоволенні позову просила відмовити. Фактичні обставини справи встановлені судом та відповідні їм правовідносини В судовому засіданні встановлено, що pгідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками являються сторони. Згідно судового наказу судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 травня 2020 року, із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 травня 2020 року і до повноліття дитини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 червня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 червня 2020 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 23. Від такого шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2020 року.. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Частиною сьомою статті 7\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що він працює, його доходи хоча і збільшилися, проте є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі та на його утриманні перебуває ще одна дитина від іншого шлюбу, тобто посилався на зміну сімейного стану. Статтею\~\~192 СК\~\~України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом критично оцінюються ті докази, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, а саме те, що у нього на утриманні є ще одна дитина від іншого шлюбу, оскільки така обставина не вплинула на його матеріальне становище. Інших доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану іи інших обставин, які могли би слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, до суду не надано та клопотань про витребування будь-яких доказів суду заявлено не було. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга \~\~\~\~\~\~\~\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, суд, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов висновку про те, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану чи зміну сімейного стану. Розмір аліментів, що визначений судовим рішенням, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що\~\~ позивач має на утриманні ще одну дитину, та відсутність у останнього постійного та стабільного заробітку, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за\~змістом висновок\~викладено в\~постановах Верховного\~Суду від\~03\~червня 2020\~року у\~справі №\~760/9783/18-ц\~(провадження\~№ 61-9460св20),\~від 16\~вересня 2020\~року у\~справі №\~565/2071/19\~(провадження\~№ 61-9460св20),\~від 28\~травня 2021\~року у\~справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). За таких встановлених обставин в задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed