Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Лафорт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АВ/6284992, за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «Форд Скорпіо», д.н.з. [NUMBER]. 22 квітня 2012 року в м. Києві на вул. Туполєва, 17 в м. Києві, сталося ДТП за участю автомобіля марки «Форд Скорпіо», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті було пошкоджено автомобіль «Ауді», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Оскільки страховою компанією здійснено страхове відшкодування у розмірі 5587,32 грн., позивач і просить стягнути його з відповідача в порядку регресу. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2012 року між ПрАТ «СК «Лафорт» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АВ/6284992, за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «Форд Скорпіо», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 14). 22 квітня 2012 року в м. Києві на вул. Туполєва, 17 в м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Форд Скорпіо», д.н.з. [NUMBER], перед виїздом з двору не надав дорогу автомобілю марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого сталося зіткнення між вказаними транспортними засобами, в результаті було пошкоджено автомобіль «Ауді», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 13). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, що сталося 22.04.2012 року (а.с. 13). Відповідно до звіту № 35/05/12 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 08.06.2012 року складеного оцінювачем [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Ауді», д.н.з. [NUMBER] з врахуванням фізичного зносу становить 8888,32 грн. (а.с. 17-24). Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі розрахунку № 1312662-1 від 19.07.2012 року (а.с. 26) та розпорядження № 1312662-1 від 20.07.2012 року (а.с. 27), ПрАТ «СК «Лафорт» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 5930,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3951 від 22 серпня 2012 року (а.с. 28). За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Водночас, пунктом 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Враховуючи те, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, не повідомив страховика у строки визначені у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону про настання страхового випадку, у судове засідання не з'явився, доказів зворотнього не надав, суд дійшов висновку, що до ПрАТ «СК «Лафорт» перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування. 01 липня 2013 року між ПрАТ «СК «Лафорт» та ТОВ «МАКРС.КАПІТАЛ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до умов якого, ПрАТ «СК «Лафорт» відступив ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» свої права грошових вимог до боржників (а.с. 6-9). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов1язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). А частиною 1 статті 1078 цього Кодексу встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи вище викладене, позивач набув право вимоги за даними правовідносинами. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved