Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

ТОВ «Житлосервіс-КР» є суб'єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг, управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №114453069 від 19.02.2018 року (а.с.24-26), а відтак і споживачем послуг, що надаються ТОВ «Житлосервіс-КР» за вказаною адресою, із відкриттям особового рахунку № [NUMBER]. Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За змістом ч. 1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до даних інформації про стан особового рахунку № [NUMBER], відкритого за адресою: [ADDRESS], в період з 01.11.2013 року по 01.07.2017 року відповідач не здійснював оплату за отримані житлово-комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 7197,56 грн. (а.с.7-8). Разом з тим, відсутність в матеріалах справи укладеного між [PERSON] та ТОВ «Житлосервіс-КР» договору про надання житлово-комунальних послуг не тягне за собою недійсність відносин по фактичному наданню таких послуг та не звільняє відповідача від обов'язку внесення оплати за надані йому та спожиті послуги, на чому також ґрунтуються положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 27.01.2016 року у справі №6-2864цс15. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у зв'язку із несплатою відповідачем вартості отриманих житлово-комунальних послуг позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, позивачем на суму заборгованості нараховані інфляційні втрати в розмірі 2499,26 грн. (а.с.9). Враховуючи те, що відповідно до ст.162 ЖК УРСР тягар утримання майна, у тому числі обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на основного наймача (власника) приміщення, яким є [PERSON], а також з огляду на доведеність заявленого позивачем розміру заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» 1600 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved