Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

ТОВ «Кредитні рішення Моней24» звернулося до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2019 року в сумі 31 264 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 21 травня 2019 року між ними та [PERSON] було укладено кредитний договір № 345811722 та додаткову угоду № 345811722-2, відповідно до яких відповідачці були надані кредитні кошти у розмірі 3 000 грн. з встановленою відсотковою ставкою у розмірі 0,697 відсотків, терміном на 30 календарних днів з строком погашення до 20 червня 2019 року. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість у розмірі 31264 грн., з яких сума прострочення основного боргу за кредитом - 3000 грн., сума нарахованих процентів - 627 грн., пеня (254 дні) - 27637 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2118 грн. Позивач ТОВ «Кредитні рішення Моней24» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та у його задоволенні просив відмовити посилаючись на те, що наданий позивачем кредитний договір відповідач [PERSON] не підписувала, тобто останній укладений з недодержанням письмової форми, у зв`язку з чим вважають його нікчемним. Також [PERSON] не підписувала цифровим підписом заяву про приєднання до Правил надання коштів у позику та Банком не надано жодних доказів про сертифікацію ЕЦП відповідача. У зв`язку з чим вимоги позивача вважає безпідставними, а тому у задоволені позову просив відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 травня 2019 року між ТОВ «Кредитні рішення Моней24» та [PERSON] укладено кредитний договір № 345811722, відповідно до якого відповідачці були надані кредитні кошти в розмірі 3000 грн. з встановленою відсотковою ставкою у розмірі 0,697 відсотків, терміном на 30 календарних днів з строком погашення до 20 червня 2019 року/а.с.8-17/. Додатковою угодою від 21 травня 2019 року № 345811722-2 до кредитного договору №345811722 від 21 травня 2019 року сторони у п. 4 передбачили, що кредит надається кредитодавцем на банківську картку позичальника № [NUMBER] в банку ПАТ КБ «Приватбанк»/а.с.18/. Пункт 10 договору передбачає, якщо позичальник не повернув кредит у строк, затверджений сторонами у заявці та/або додатку до кредитного договору, пеня за невиконання умов повернення кредиту, яку позичальник додатково нараховує кредитодавцю становить 3 % від суми неповернутого кредиту за кожен день такого неповернення і аж до кінцевого виконання позичальником кредитних зобов`язань за даним договором. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. З матеріалів справи вбачається, що вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, а саме - одноразовим смс ключем - ідентифікатором [NUMBER] від 21.05.2019 року о 11 год. 05 хвл.; додаткова угода - електронним підписом: одноразовим смс ключем - ідентифікатором [NUMBER] від 21.05.2019 року о 11 год. 05 хвл. Твердження відповідача [PERSON] та її представника про те, що вона не підписувала зазначений договір, є такими, що спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що в розпорядженні товариства знаходилися копія паспорту [PERSON] , копія картки платника податків. Роздруківка SMS повідомлень «ТурбоSMS» свідчить про надіслання на номер відповідача відповідного коду, який є електронним підписом до кредитного договору та додаткової угоди. Згідно з пунктами 1а, 14.6 та 2 кредитного договору, позичальник - фізична особа, яка надала заявку на отримання кредитних коштів у формі фінансового кредиту максимальним строком до 30 календарних днів на умовах зворотності, платності, строковості, встановлених у даному кредитному договорі. Сторони дійшли згоди, що заявки, створені в електронному вигляді на домашній сторінці та підписані позичальником з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором і заявки в паперовому вигляді, ідентичні за змістом та реквізитами, мають однакову юридичну силу. Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до дати, узгодженої сторонами у додатку до кредитного договору (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Сторони узгоджують та підписують договір шляхом використання електронного підпису - одноразового ідентифікатора, який направляється позичальнику у вигляді коду смс - повідомлення на номер позичальника, зазначеного у заявці. Оскільки сторони дійшли домовленості про підписання договору у вищевказаний спосіб, доводи представника відповідача щодо недійсності правочину через недотримання сторонами письмової форми правочину, а також щодо його неукладення є безґрунтовними. Згідно наданого розрахунку кредитної заборгованості станом на 04 липня 2020 року заборгованість по кредитному договору становить 31264 грн., з яких тіло кредиту 3000,00 грн, відсотки - 627,00 грн., штрафні санкції за період з 21.06.2019 року по 29.02.2020 року, згідно умов договору , складають 26 637,00 грн./а.с.21/. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, тому суд приходить до висновку, що кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих процентів та пені. При цьому, частиною 3 статті 551 ЦК України, передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини пятої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. Враховуючи, що розмір пені, нарахований [PERSON] значно перевищує суму боргу, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру боргу, який стягується в даній позовній заяві, та стягнути з відповідача 3 000,00 грн., тобто до суми, яка дорівнює заборгованості за тілом кредиту, замість 26 637 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial