Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

ТзОВ «Інвестмен Юніон» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України, посилаючись на те, що ТзОВ «Інвестмен Юніон» володіє правом вимоги первісного - кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до боржника - [PERSON] , що випливають з умов кредитного договору № 014/0032/82/45437 від 21.03.2008 року, іпотекодавця - [PERSON] , що випливають з договору іпотеки № 011/0032/24339, посвідченого приватним нотаріусом Кінащук Н.М., за реєстровим № 2019, та поручителя - [PERSON] за договором поруки № 014/0032/82/45437/П від 21.03.2008 року. Посилається на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2014 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції, заборгованість за кредитним договором № 014/0032/82/45437 від 21 березня 2008 року в сумі 210 859 доларів США 37 центів, що еквівалентно 1 884 661 гривень 05 копійок. Однак, після ухвалення рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2014 року зобов`язання відповідача виконано не було. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «Інвестмен Юніон» заборгованість у розмірі 585 907,54 грн., що складаються з донарахованими відсотками за кредитним договором №014/032/82/45437 від 21 березня 2008 року станом на 14.05.2020 р. в розмірі 169 774.39 гривень та інфляційних втрат у розмірі 416 133.15 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 788, 61 грн. В судове засідання позивач ТзОВ «Інвестмен Юніон» не з`явився, проте від його представника до суду надійшла заява, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволеною з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен банк Аваль», яке є правонаступником ВАТ «Райффайзен банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/0032/82/45437, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 187 100 доларів США, зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення 21 березня 2018 року. 31 березня 2010 року до кредитного договору укладено додаткову угоду № 014/0032/82/45437/Д2, якою було збільшено строк надання кредиту на 70 календарних місяці, тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу по кредиту, капіталізовано прострочену заборгованість по відсотках. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2014 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/0032/82/45437 від 21 березня 2008 року в сумі 210 859 доларів США 37 центів, що еквівалентно 1 884 661 гривень 05 копійок. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0032/82/45437 від 21 березня 2008 року в розмірі 210 859 доларів США 37 центів, що еквівалентно 1 884 661 гривень 05 копійок, звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальною площею 688,10 кв. м. та на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 7321080900:01:002:0186, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с . Волока Глибоцького району Чернівецької області, що належать [PERSON] на праві приватної власності, шляхом їх продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2019 року замінено вибулого стягувана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому провадженні, що відкрито на підставі виконавчого листа №715/738/14-ц, що виданий Глибоцьким районним судом Чернівецької області. 28 лютого 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» та ТзОВ «Інвестмен Юніон» було укладено Договір № 28022020. Відповідно до умов вказаного договору ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» зобов`язується передати ТзОВ «Інвестмен Юніон» право вимоги до боржника за кредитним договором № 014/0032/82/45437 від 21 березня 2008 року, в той же час покупець зобов`язується прийняти зазначене вище право та сплатити продавцю кошти, передбачені договором. Відповідно до акту прийому - передачі прав вимоги від 28 лютого 2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» передало, а ТзОВ «Інвестмен Юніон» прийняло права грошової вимоги за кредитним договором до боржника та договорам забезпечення (договори іпотеки та поруки) до поручителя. Згідно договору відступлення прав за договором іпотеки від 28 лютого 2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» передало, а ТзОВ «Інвестмен Юніон» прийняло права за договором іпотеки № 011/0032/24339 від 21.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кінащук Н.М., зареєстрований в реєстрі № 2019, з усіма змінами та доповненнями до нього, який укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0032/82/45437 від 21.03.2008 року. Таким чином, до ТзОВ «Інвестмен Юніон» перейшли права вимоги первісного- кредитора ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до боржника - [PERSON] , що випливають з умов кредитним договором № 014/0032/82/45437 від 21.03.2008 року, іпотекодавця - [PERSON] , що випливають з договору іпотеки № 011/0032/24339, посвідченого приватним нотаріусом Кінащук Н.М., за реєстровим № 2019, та поручителя - [PERSON] за договором поруки № 014/0032/82/45437/П від 21.03.2008 року. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 квітня 2020 року заяву ТзОВ «Інвестмен Юніон» про зміну сторони виконавчого провадження - задоволено, замінено стягувана - ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» у справі № 715/738/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, правонаступником (новим кредиторам) яким є ТзОВ «Інвестмен Юніон». Встановлено, що після ухвалення рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2014 року зобов`язання відповідача виконано не було. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України, зокрема врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, свідчить про компенсаційний, а не штрафний зміст відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою відповідно до статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Результат правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 31 травня 2015 року. Отже, з цієї дати валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість визнано правомірним. Враховуючи те, що звернувшись до суду у 2014 році ПАТ Райфайзен Банк Аваль» скористався своїм правом та обрав валюту в гривневому еквіваленті та усі платежі за кредитним договором, відповідно до рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2014 року повинні бути сплачені у гривнях і проведено розрахунок за відповідним обмінним курсом, станом на час винесення рішення суду. Отже, з ухваленням вказаного рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відповідно, кредитор має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 8 788,61 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved