Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зубр Капітал» звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КВАРТАЛ АВІА-СЕРВІС» (далі - ТОВ «КВАРТАЛ АВІА-СЕРВІС») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» (далі - ТОВ «ФК «АРАГОН») укладено договір відступлення права вимоги № 23/02-2020. Відповідно до пункту 3.2.3 зазначеного договору новий кредитор ТОВ «ФК «АРАГОН» зобов`язується прийняти від первісного кредитора ТОВ «КВАРТАЛ АВІА-СЕРВІС» права вимоги, зокрема, до [PERSON] згідно з Додатком № 1 до зазначеного договору. Того ж дня, складено акт приймання-передачі до вказаного договору, яким підтверджується, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги. 04 травня 2020 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗУБР КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «Зубр Капітал») укладено договір поруки № 04/05-3П, відповідно до якого поручитель (позивач) зобов`язується перед кредитором ТОВ «ФК «АРАГОН» у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «АРАГОН», які виникли на підставі договору відступлення права вимоги, нести відповідальність перед Кредитором, як солідарний боржник. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки №04/05-3П, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за основним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 49 953,76 грн. 04 травня 2020 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАЄКТОРІЯ» (далі - ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ») укладено договір поруки № 04/05.20-3П, відповідно до умов якого поручитель ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що виникли у неї перед ТОВ «ФК «АРАГОН» на підставі вказаного вище договору відступлення права вимоги. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за основним договором у повному обсязі. 02 липня 2020 року до позивача та до ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» надійшли вимоги за вих. № 01/07-3 та № 01/07-3П від 01 липня 2020 року від ТОВ «ФК «АРАГОН», в яких вимагалось сплатити протягом 15 банківських днів заборгованість відповідача [PERSON] у розмірі 49 953,76 грн. 06 липня 2020 року позивачем сплачено відповідну суму. У зв`язку з чим, на підставі частини другої статті 556 ЦК України, позивач набув право зворотної вимоги до [PERSON] , та ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ». 22 липня 2020 року позивач направив відповідачам вимоги за вих. № 22/07.2020-3 та № 22/07.2020-3П, в яких вимагав сплатити заборгованість в розмірі 49 953,76 грн, однак відповідачами вимоги були проігноровані, тому позивач звернувся до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 05 лютого 2021 року № 226 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/18274/20, провадження № 2/760/2262/21, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року вказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача Гнатковського Д. А. про заочний розгляд справи, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомили. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалися своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 23 лютого 2020 року між ТОВ «КВАРТАЛ АВІА-СЕРВІС» та ТОВ «ФК «АРАГОН» укладено договір відступлення права вимоги № 23/02-2020. Відповідно до пункту 3.2.3 зазначеного договору та Додатку № 1 новий кредитор ТОВ «ФК «АРАГОН» зобов`язується прийняти від первісного кредитора ТОВ «КВАРТАЛ АВІА-СЕРВІС» права вимоги, зокрема, до [PERSON] , що підтверджується акт приймання-передачі до вказаного договору від 23 лютого 2020 року. 04 травня 2020 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «Зубр Капітал» укладено договір поруки № 04/05-3П, відповідно до якого поручитель (позивач) зобов`язується перед кредитором ТОВ «ФК «АРАГОН» у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «АРАГОН», які виникли на підставі договору відступлення права вимоги, нести відповідальність перед Кредитором, як солідарний боржник. Відповідно до пункту 2.1 зазаначеного договору, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за основним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 49 953,76 грн. 04 травня 2020 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» укладено договір поруки № 04/05.20-3П, відповідно до умов якого поручитель ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що виникли у неї перед ТОВ «ФК «АРАГОН» на підставі вказаного вище договору відступлення права вимоги. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за основним договором у повному обсязі. 02 липня 2020 року до позивача та до ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» надійшли вимоги за вих. № 01/07-3 та № 01/07-3П від 01 липня 2020 року від ТОВ «ФК «АРАГОН», в яких вимагалось сплатити протягом 15 банківських днів заборгованість відповідача [PERSON] у розмірі 49 953,76 грн. 06 липня 2020 року позивачем сплачено відповідну суму. 22 липня 2020 року позивач направив відповідачам вимоги за вих. № 22/07.2020-3 та № 22/07.2020-3П, в яких вимагав сплатити заборгованість в розмірі 49 953,76 грн, однак відповідачами вимоги були проігноровані. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ствтті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з частинами першою-другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплати основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Положеннями частини першої статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до частини другої статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-466цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Враховуючи, що 06 липня 2020 року позивачем (поручителем) на вимогу кредитора було сплачено 49 953,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 45 від 06 липня 2020 року, до останнього перейшли усі права кредитора щодо зобов`язання відповідачів. У зв`язку з чим, як вже встановлено судом, позивачем були направлені вимоги відповідачам про сплату боргу, які залишились без відповідей. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, а також ураховуючи те, що відповідачі, не надавши відзивів до суду, приведені позивачем обставини не спростували, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надали, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 102 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідачів. Враховуючи наведене, на підставі статей 509, 524, 543, 553-554, 556 625, ЦК України, та

Outcome: approved