Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» 13.01.2016 року звернулося до суду з позовом, в якому прохає стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 39263,61 грн., а також 1218 грн. - у відшкодування сплаченого судового збору. Мотивувало тим, що вказаний договір був укладений між ПАТ «Альфа банк» та [PERSON], як позичальником. Останній свої зобов»язання по кредитному договору не виконує, внаслідок чого, станом на 10.12.2015 року, утворилася заборгованість в сумі 39263 грн. 61 коп., з якої : - 18600 грн. 98 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; - 4674 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками; - 11788 грн. 27 коп. - заборгованість по комісії; - 4200 грн. - штраф за неналежне виконання зобов»язань за договором; 30.09.2014 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ПАТ «Альфа банк» уклали договір факторингу. 08.12.1214 року на підставі додаткової угоди №2 до договору факторингу від 30.09.2014 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» отримало право вимоги до боржника, включаючи заборгованість по тілу кредиту, відсотках, комісії, неустойці. У судове засідання представник позивача не з'явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача згодний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомив. Заперечення на позов не надіслав. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне. 26 липня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Альфа банк», як кредитором, та фізичною особою - [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № 500396561 за умовами якого банк надав позичальнику для власних потреб кредит у сумі 19944 грн. з процентною ставкою за користування ним - 14,99% річних, на строк до 29.07.2016 року. Позичальник, відповідно до п.2.6 названого договору, зобов»язався сплачувати кошти для погашення заборгованості щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, відповідно до графіку платежів, який є невід»ємною частиною договору. Взяті на себе зобов»язання порушував, не сплачував платежі в строк та у повному обсязі, внаслідок чого його заборгованість станом на 10.12.2015 року складає 39263 грн. 61 коп., з яких: - 18600 грн. 98 коп. заборгованість за основною сумою боргу; - 4674 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками; - 11788 грн. 27 коп. - заборгованість по комісії; - 4200 грн. - штраф за неналежне виконання зобов»язань за договором. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, а 08.12.2014 року - Додаткову угоду №2 до договору факторингу від 30.09.2014 року, на підставі якої ТОВ «Дата Майнінг Груп» отримало право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ «Альфа банк», включаючи заборгованість по тілу кредиту, відсотках, комісії , неустойці. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивачем надано докази того, що фактор письмово повідомляв боржника (позичальника) [PERSON] про відступлення права грошової вимоги та її розмір. Однак відповідачем у справі не здійснено жодної дії на виконання своїх зобов'язань. Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконав зобов'язань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір у сумі 1218 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved