Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2016 року, і від спільного подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] року. Позивачка звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося з самого початку, відповідач зловживає алкоголем,нехтує сімейними цінностями, влаштовує сварки та скандали, вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство, тому проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. 13.02.2017 р. було постановлено ухвалу, якою закрито кримінальне провадження відносно відповідача за ч. 2 ст. 125 КК України у звязку з відмовою від підтримання обвинувачення. На даний час, переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на мотиви такого та доповнила, що з часу одруження проживають з відповідачем окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідач неодноразово відносно неї вчиняв насильство, з приводу чого зверталась в поліцію, останній раз - 07.07.2017 р., відповідачу було винесено протокол офіційного попередження про недопустимість вчинення насильства. Крім того, зазначила, що в грудні 2016 року зверталася до суду із заявою про розірвання шлюбу, однак така була їй повернута, оскільки дитина не досягла одного року. Наполягає на розірванні шлюбу та просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 09 червня 2016 року у Залізничному районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 173 (а.с.2), в якому мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Також встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними постійно виникають сварки скандали, відповідач зловживає алкоголем та застосовує фізичну силу до позивачки, що стало причиною того, що вони з часу одруження не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. З копії ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 13.02.2017 року вбачається, що кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с. 6). Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що шлюб між сторонами існує формально, подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved