Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , з третьою особою Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.06.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ «Промінвест») та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №07-26/6, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 25 000 доларів США. Також 25.06.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ «Промінвест») та Відповідачем укладено договір іпотеки №172/23-2007, відповідно до п. 1.2 якого, предметом застави виступає квартира загальною площею 71,2 кв. м., з яких житлова площа 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору зареєстровано 26.06.2007 р. у Державному реєстрі іпотек за номером 5205271. 17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про відступлення прав за іпотечний договорами. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором про іпотечний кредит №07-26/6 від 25.06.2007р., позичальником згідно якого є [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в іпотекодержателем квартири виступає саме ТОВ «Кредитні ініціативи». У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значною заборгованістю [PERSON] позивач був змушений розпочати процедуру стягнення іпотечного майна. Однак Позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою Ужгородського міського відділу держав» виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області від 26.12.2017 року, провадження №52013953 було накладено арешт на нерухоме майно Відповідача та заборону на його відчуження. Згідно матеріалів справи спірне нерухоме майно зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного позивач просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке знаходиться в заставі ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме: квартиру номер [ADDRESS] , який накладений Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 26 грудня 2017 року в рамках виконавчого провадження №52013953 (номер запису про обтяження 24159591). Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. За правилами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, однак подав до суду заяву про визнання позову. Просив провести судовий розгляд без його участі. Представник третьої особи - Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області у судове засіданні не з`явися, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 25.06.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ «Промінвест») та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №07-26/6, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 25 000 доларів США ( а с. 5-7). Також 26.06.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ «Промінвест») та [PERSON] укладено договір іпотеки №172/23-2007, відповідно до п. 1.2 якого, предметом застави виступає квартира загальною площею 71,2 кв. м., з яких житлова площа 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а с. 13-14). 17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про відступлення прав за іпотечний договорами ( а.с. 16-24). Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором про іпотечний кредит №07-26/6 від 25.06.2007р., позичальником згідно якого є [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128699439 іпотекодержателем квартири виступає саме ТОВ «Кредитні ініціативи». Позивач вказує на те, що у зв`язку неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значною заборгованістю [PERSON] позивач був змушений розпочати процедуру стягнення іпотечного майна. З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 26.12.2017 року вбачається, що постановою Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 26.12.2017 року накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] та заборону на його відчуження на підставі виконавчого провадження ( а.с. 26) Згідно вказаного витягу підставою обтяження слугував договір іпотеки, об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом положень ст. ст. 14, 37, 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року № 1255-IV, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. До публічних обтяжень належить, серед іншого, податкова застава. Порядок встановлення і зміст окремих видів публічних обтяжень визначаються законом. Публічне обтяження набирає чинності з моменту його реєстрації в Державному реєстрі. Публічне обтяження підлягає реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, протягом п`яти днів із дня винесення відповідного рішення, на підставі якого воно виникає. Обов`язок щодо здійснення реєстрації покладається на уповноважений орган (особу) або на особу, зазначену в рішенні уповноваженого органу. Пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Як вбачається, з поданої відповідачем заяви [PERSON] повністю визнав позовні вимоги. Положеннями ст. 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене та беручи до уваги наведені обставини справи суд вважає, що право власності позивача на спірне майно підлягає судовому захисту шляхом звільнення цього майна з-під арешту, накладеного постановою Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 26.12.2017 року. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1762 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved