Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2001 року, від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, тому переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2019 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче судове засідання (а.с.17). В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на мотиви такого, додатково пояснила, що близько дванадцяти років з відповідачем не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Наполягає на розірванні шлюбу, просить не надавати строку для примирення та задовольнити позов. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить врахувати позицію відповідача про визнання позову та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує та просить проводити розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторони, її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2528 (а.с.8), в якому мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Також встановлено, що протягом дванадцяти років сторони спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивачки щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і його бажання розірвати шлюб. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved