Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третьої особи за первісним та зустрічним позовами: позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку та господарських будівель і споруд як пережилій дружині та право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Однак, з урахуванням рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2019 у справі №343/1944/17, яким вже визнано за нею право власності на частку реконструйованого житлового будинку та господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою, позовні вимоги зменшила та просить визнати за нею лише право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , а саме: будинок загальною площею 117,7 кв.м (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м (літ. Ж), криниця (літ. №1), ворота (літ. №2), огорожа (літ. №3). Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в [ADDRESS] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким вона зареєструвала шлюб 08.11.1997. Під час шлюбу вони побудували будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської сільської ради№ 19 від 23.03.2012, її чоловік 30.05.2012 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке, в свою чергу, стало підставою виникнення права власності у державному реєстрі нерухомого майна. Таким чином, спадковим майном є 1/2 частка вищевказаного будинковолодіння, бо інша 1/2 частка даного будинковолодіння належить їй як пережилій дружині. Крім неї, після смерті [PERSON] залишилось ще три спадкоємці першої черги: діти [PERSON] (1/8 частка), [PERSON] (1/8 частка), мама [PERSON] (1/8 частка). За прийняттям спадщини у встановлені законом строки звернувся та подав заяву про прийняття спадщини син померлого - [PERSON] . Дочка [PERSON] та мати [PERSON] відмовились від своєї частки на користь останнього. Отже, відповідачу [PERSON] повинно належати 3/8 частки будинковолодіння [ADDRESS] , загальна вартість якого становить 172492 гривень. Після закінчення шестимісячного терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, вона (позивачка) звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. Проте, державний нотаріус Дуткевич О.Я. повідомила їй про те, що вона не може видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом з тих підстав, що мати померлого надала договір дарування спадкового будинку своєму синові [PERSON] від 11.10.1996 та заперечує, що житловий будинок є спільною власністю подружжя, між спадкоємцями є спір щодо спільної сумісної власності подружжя на спадкове майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2016).Оскільки в позасудовому порядку вона не може оформити право власності на належну їй частку у спадковому майні, то вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач за первісним позовом [PERSON] . 13.06.2017 подав зустрічний позов до [PERSON] , в якому проситьусунути її від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, 11.10.1996 [PERSON] подарувала своєму сину [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться у [ADDRESS]. Він є сином [PERSON] . Окрім нього, у [PERSON] є дочка [PERSON] [INFO] року його батько одружився з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] . Таким чином, на момент одруження його батька [PERSON] з останньою у нього у власності був будинок і господарські споруди, які йому подарувала його мати [PERSON] Відповідачка ніякої участі в будівництві вказаного будинку та господарських споруд не приймала. Вона проживала в Російській федерації і тільки декілька разів приїжджала в [ADDRESS]. [INFO] його батько [PERSON] помер. Його спадкоємцями за законом є він, його дочка [PERSON] , його мати [PERSON] та [PERSON] Померлий проживав разом з останньою в Російській федерації. Спільних дітей у них не було. За життя його батько заповіту не складав. Фактично спадщину прийняв він, так як після смерті батька його сестра [PERSON] та мати покійного від своєї частки спадщини відмовились на його користь. В кінці травня [INFO] року батько приїхав додому у село Мислівка Долинського району Івано-Франківської області, посилаючись на те, що його постійно болить серце. Він також говорив, що лікуватись у Російській федерації він немає змоги із-за відсутності коштів. Його дружина [PERSON] не надає йому ніякої допомоги, тому він вимушений був приїхати в Україну до свого дому, де вважав, що його діти йому допоможуть. Він питав батька чому з ним не приїхала його дружина, на що останній відповів, що шлюб між ними фактично розпався і вона не захотіла допомагати йому в лікуванні та поїхати з ним на Україну, а сказала що в Україні йому допоможуть його діти. Вони з сестрою дійсно почали допомагати батькові, привозили продукти харчування, надавали гроші, возили у м. Івано-Франківськ в лікарню. Однак, здоров`я батька з кожним днем погіршувалось. За весь період з травня по вересень місяць [PERSON] жодного разу не поцікавилась здоров`ям свого чоловіка. В останній місяць життя батько був пригніченим та безпорадним, він не міг самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги, не міг вільно та самостійно пересуватись. Доглядом за батьком, забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням по мірі можливостей займались він та сестра. Про такий стан [PERSON] було відомо відповідачці, яка проживає в Росії, проте жодного разу за вказані місяці вона не приїжджала в Україну і не мала наміру надавати його батькові будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Остання була присутня на похоронах [PERSON] , однак, і при цьому вона жодної допомоги по похованню не надала. Поховали батька він із сестрою за власні кошти. Після смерті [PERSON] відповідачка подала заяву про прийняття спадщини, однак нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так як його батько [PERSON] протягом останніх місяців хворів, потребував сторонньої допомоги та піклування, а його доглядом, утриманням та піклуванням [PERSON] не займалась і не бажала цього робити, хоча мала таку можливість, він вважає, що за рішенням суду вона має бути усунена від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Окрім того, з часу смерті батька і по даний час відповідачка взагалі не з`являється в Україну і не приймає жодної участі в утриманні та розпорядженні спадковим майном, що також порушує його законні права та інтереси. Позивачка-відповідачка [PERSON] через свого представника подала суду заперечення (відзив) на зустрічну позовну заяву про усунення від права на спадкування за законом, в якій вона просить відмовити у її задоволенні, так як все, що там написано, не відповідає дійсності та вимогам закону, оскільки: - свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] було видано 30.05.2012 на новозбудований нею та чоловіком будинок, а не на той, який був подарований останньому ще у 1996 році. Це підтверджується фотографіями будівлі нового будинку, а також рішенням виконавчого комітету Шевченківської сільської ради від 23.03.2012 за №19, випискою з державного реєстру нерухомого майна; - неправда написана, що вона не приїжджала в с. Мислівка та не приймала участі в будівництві, що вони з чоловіком вже не жили разом та їх шлюб розпався. Те, що будинок новозбудований, підтверджено вищевказаними доказами. Під час будівництва будинку вона постійно приїжджала, вкладала в нього гроші та свої сили, свою працю, а коли на будинок були отримані документи, зареєструвалася в ньому, отримала посвідку на проживання в Україні та ідентифікаційний номер. Чоловік також, бо, як і вона, був громадянином РФ. Спільних дітей у них не було, але вони постійно спілкувалися з його дітьми та допомагали їм. З ним у неї були добрі стосунки, до останнього вони проживали разом, у мирі й злагоді. Шлюб між ними не був припиненим та не був фіктивним. Прожили вони разом майже 18 років; - неправда і те, що її чоловік хворів на серце та вона його залишила у безпорадному стані, без грошей та піклування. [PERSON] ніколи не хворів та не скаржився на те, що в нього болить серце та йому дуже погано. Перед тим, як поїхати в с. Мислівка, він захворів на пієлонефрит, вони звернулися до лікаря, пролікували його. Згідно з випискою з медичної амбулаторної картки хворого, яка була видана у 2015 році, він зі скаргами на серце до лікарні ніколи не звертався, на обліку ні у терапевта, ні у вузьких спеціалістів не був. Хворів дуже рідко, постійно працював, був енергійним з міцним здоров`ям. Крім того, він не був у тому віці, щоб стверджувати про його хворобливий стан та те, що він потребував чиєїсь сторонньої допомоги. На час смерті йому було всього 48 років. Він поїхав у с. Мислівка провідати матір та дітей, вона в той раз не змогла з ним поїхати, однак вони постійно підтримували зв`язок, спілкувались. Вона йому замовила квитки назад до Російської Федерації, останній вже мав повертатись до неї, як 27 вересня 2015 року стався раптовий ніким не передбачуваний приступ серця, що призвів до його смерті. Для неї це було дуже великим ударом; - з часу смерті чоловіка вона неодноразово приїжджала в с. Мислівка, на кладовище до могили чоловіка, до нотаріуса оформлювати спадщину. Коли приїжджала, намагалася потрапити у будинок, але не могла знаходитись там, оскільки їй чинять в цьому перешкоди, тому й не може приймати участь у його утриманні. Коли прїжджає, вимушена ночувати в готелі в смт Вигода. Нотаріус у реєстрації її права власності на будинок відмовив, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Позивачка-відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала, просила первісний позов зі зменшеними позовними вимогами задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та запереченнях на зустрічний позов. Додатково наголосила суду, що позивачка з померлим [PERSON] одружилася [INFO] та проживали як подружжя до його смерті. У них були добрі стосунки, вони вели спільне господарство, за спільні кошти збудували поряд зі старим подарованим йому будинком у с.Мислівка в Україні новий, де зареєструвались обоє. Постійно вони проживали в Росії, при цьому часто приїжджали в Україну, де у [PERSON] були батьки, діти. Останній на серце не хворів та не скаржився. У 2015 році він поїхав додому, щоб провідати матір. Позивачка в той раз не їхала, оскільки мала роботу в Росії. Вона постійно зідзвонювались з чоловіком, тобто не припиняла з ним спілкування та сімейні відносини. Остання придбала йому квитки назад до Росії, проте по дорозі додому в машині з [PERSON] стався нещасний випадок і він раптово помер. Немає підстав стверджувати про залишення його у немічному чи безпорадному стані, оскільки він був ще молодим чоловіком, помер у віці 48 років. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] . [PERSON] , як дружина спадкодавця, а відповідно і спадкоємець першої черги за законом, бажає оформити свої спадкові права на 1/8 частку даного будинковолодіння, так як право на спадкування 3/8 часток цього будинку набув син її чоловіка, відповідач по справі [PERSON] Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з існуванням спору щодо часток, тому у позасудовому порядку вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Шевченківської сільської ради Долинського району в судове засідання не з`явився, однак письмово просить справу вирішувати без його участі. Направив на адресу суду матеріали щодо оформлення права власності на нерухоме майно [PERSON] . Будь-яких письмових пояснень щодо позову не подавав, своєї позиції відносно заявлених позовів не висловлював. Відповідач-позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте його представник - адвокат Бойко А.І. в судовому засіданні заперечив проти задоволення первісного позову, зустрічний позов просив задовольнити, надав пояснення, що відповідають викладеному обґрунтуванню зустрічного позову. Звернув увагу суду, що [PERSON] за чотири місяці перед смертю поїхав додому в Україну до матері, тут почав лікуватися. Він пояснював синові, що останні три місці з дружиною [PERSON] не проживає. Вона на його скарги на стан здоров`я вказала йому їхати додому в Україну, щоб його лікувала родина. Вони возили його на обстеження, де батькові приписали лікування, а місцева медична сестра, яка живе поруч, робила йому ін`єкції. Позивачка-відповідачка навіть не цікавилася його здоров`ям, лише приїхала на похорон, але витрати на поховання несли діти. Їй повідомляли, що [PERSON] хворіє, однак вона участі в його лікуванні не брала, таким чином ухилилася від надання чоловікові необхідної допомоги. Заяви та клопотання сторін, третьої особи за первісним та зустрічним позовами, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 22.11.2016 відкрито провадження у справі за первісним позовом, призначено попереднє судове засідання. 28 листопада 2016 року на електронну адресу суду надійшов лист від відповідача за первісним позовом, в якому він повідомляє суд про проходження ним військової служби. Ухвалою суду від 01.12.2016 зупинено провадження у справі. 28 березня 2017 року ухвалою суду відновлено провадженні у справі. Ухвалою суду від 27.04.2017 справу призначено до розгляду, зобов`язано сторони представити всі наявні докази. 13 червня 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, яка ухвалою суду від 13.06.2017 прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, позовні вимоги об`єднано в одне провадження. Представник позивачки за первісним позовом заявила клопотання про залучення третьої особи, яке ухвалою суду від 29.08.2017 задоволено та залучено виконавчий комітет Шевченківської сільської ради Долинського району до участі у справі за первісним та зустрічним позовами, як третю особу без самостійних вимог на стороні позивачки за первісним позовом, а також про допит свідка, яке протокольною формою ухвали задоволено. 27 вересня 2017 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, долучив матеріали щодо оформлення права власності на нерухоме майно за [PERSON] , а також подав письмову заяву, в якій просить справу вирішувати без його участі. Представник позивачки за первісним позовом подала суду заперечення на зустрічний позов з додатками, а також клопотання про зупинення провадження у справі, яке ухвалою суду від 17.11.2017 задоволено, провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 343/1944/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання реконструйованого житлового будинку та господарських будівель об`єктом спільної сумісної власності подружжя у порядку ст. 62 СК України. Ухвалою від 04.09.2019 провадження у даній справі поновлено зі стадії судового розгляду по суті та постановлено здійснювати його за правилами нової реакції ЦПК України, яка вступила в законну силу 15.12.2017. 15 жовтня 2019 року від представника позивачки за первісним позовом надійшла заява про зменшення позовних вимог. Ухвалою суду від 16.10.2019 поновлено строк для подачі заяви про зменшення позовних вимог за первісним позовом та постановлено розглядати первісний позов в частині визнання права власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/8 частку будинковолодіння за вказаною адресою. 13 грудня 2019 року представник позивачки за первісним позовом подала заяву про розгляд справи (закінчення розгляду) у її відсутності та відсутності її довірительки, в якій вказала, що уточнені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Крім цього, в судовому засіданні оголошувалися перерви для ознайомлення з матеріалами справи, надання суду доказів, витребування документів та для забезпечення можливості самим сторонам взяти участь у розгляді справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин за первісним та зустрічним позовами: [INFO] у віці 48 років помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 29.08.2015 виконкомом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №40 (а.с.12,72). Як вбачається з витягу №42222915 від 24.11.2015 про реєстрацію в спадковому реєстрі, зареєстрована спадкова справа №58256992, номер у нотаріуса - 209, спадкодавець - [PERSON] , померлий [INFO] (а.с.71). Постановою державного нотаріуса Долинської районної державної нотаріальної контори Дуткевич О.Я. вих. №734/02-31 від 19.10.2016, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності як пережилій дружині на частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , оскільки між спадкоємцями існує спір щодо спільної сумісної власності подружжя на спадкове майно. У постанові також встановлено, що крім [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом є син спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину, а також дочка [PERSON] та мама [PERSON] , які подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с.19,65). Предметом спору у даній справі є спадкові права позивачки після смерті її чоловіка [PERSON] , зокрема, вона претендує на 1/8 частку будинковолодіння [ADDRESS] . Тобто, враховуючи зменшені позовні вимоги, спадковим майном, яке підлягає поділу між спадкоємцями першої черги, є 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою. Після смерті [PERSON] залишилось чотири спадкоємці першої черги, відповідно кожному повинна би належати 1/8 частка вищевказаного домоволодіння. [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на належну їй 1/8 частку вищевказаного спадкового майна, щодо решти 3/8 часток залишає право між іншими спадкоємцями розподілити їх між собою. Тобто, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх часток на користь [PERSON] , який відповідно стає спадкоємцем 3/8 часток спірного будинковолодіння та заявлений відповідачем за позовом [PERSON] . Щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , судом встановлено, що на підставі рішення №19 від 29.03.2012 виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.90) за спадкодавцем зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.05.2012 (а.с.14) та витягом Обласного КП «Івано-Франківське ОБТІ» №34324062 від 30.05.2012 про державну реєстрацію прав (а.с.15). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , домоволодіння включає в себе: житловий будинок загальною площею 117,7 кв.м (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м (літ. Ж), криниця (літ. №1), ворота (літ. №2), огорожа (літ. №3) (а.с.16-18, 73-75, 93-97). Між спадкомцями виник спір щодо підстав набуття права власності спадкодавцем на вищевказане майно, тобто, щодо права спільної сумісної власності подружжя на спірне домоволодіння, що унеможливлювало визначити частки кожного спадкоємця та послужило підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Зокрема, згідно з договором дарування від 11.10.1996, посвідченим державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори Белей Е.І., зареєстрованим у реєстрі за р. №Д-1033, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий дерев`яний будинок, критий шифером, житловою площею 30 кв.м., з господарськими будівлями: сараєм, що знаходить в [ADDRESS], який належав їй на підставі записів в погосподарській книзі виконкому Шевченківської сільської Ради народних депутатів Долинського району Івано-Франківської області за №947, що стверджується довідкою виконкому Шевченківської сільської ради н.д. №794 від 10.04.1995 (а.с.70, 98). Однак, відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2019 у справі №343/1944/17, майно, а саме: реконструйований житловий будинок і господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] , а саме: будинок загальною площею 117,7 кв.м. (літ А), стайня площею 28, 9 кв.м. (літ Б), стодола площею 23,4 кв.м. (літ В), шопа площею 13,8 кв.м. (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м. (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м. (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м. (літ Є), вбиральня площею 1,4 кв.м. (літ Ж), криниця (літ №1), ворота (літ №2), огорожа (літ №3) визнано спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Виходячи з наведененого, у склад спадщини після смерті [PERSON] входить 1/2 частка вищевказаного домоволодіння. Спору з приводу розміру часток спадкоємців при спадкуванні 1/2 частини будинковолодіння немає. Однак виник спір щодо права [PERSON] на спадкування після смерті її чоловіка, а саме [PERSON] у своєму зустрічному позові просить усунути останню від такого права. Як свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане повторно 22.10.2013 відділом РАЦС міста Новий Уренгой служби РАЦС Ямало-Ненецького автономного округу (свідоцтво викладене російською мовою), [PERSON] 22 січня 1997 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №695 (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.1991 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.01.1993 у померлого [PERSON] з [PERSON] (дружиною від першого шлюбу) народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.68,67). Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , виданою 20.10.2015 поліклінікою №2 Уренгойської центральної міської лікарні, останній звертався в поліклініку №2 м. Новий Уренгой з приводу гострих респіраторних захворювань, пошкоджених зв`язок суглоба, хронічним тонзилітом, загостреним остеохондрозом, фарингітом. За останній рік знаходився на лікуванні у ЛОР з приводу гострого фарингіту. В червні знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з приводу гострого пієлонефриту. На Д-обліку у терапевта та вузьких спеціалісті не знаходився (а.с.105). 20 серпня 2014 року [PERSON] проходив обстеження в Стрийській центральній районній лікарні шляхом проведення магічно-резонансної томографії, під час якого в останнього виявлені початкові МРТ - ознаки дегенеративного ураження грудного та шийного відділів хребта, посилення грудного кіфозу та шийного лордозу. Випинання МХ дисків, хрящові вузли, шморля субхондральних пластин тіл (а.с.119). Відповідачем-позивачем долучені також копії записів з медичної карти, але встановити, кому вона належать, дату вчинення цих записів неможливо. На них приписані призначені препарати та рекомендації. При цьому, в жодному випадку вони не свідчать про важкий стан здоров`я особи, а вказують на проблеми зі спиною (остеохондроз), які потребували певних профілактичних заходів (а.с.120, 121). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази про те, що він бачив перед смертю [PERSON] , який жалівся йому, що у нього хворий хребет, його пече між плечима, болить голова. Він навіть возив останнього у м. Моршин до лікаря. Свідок [PERSON] , сестра відповідача-позивача [PERSON] , в судовому засіданні показала, що батько помер від хвороби серця. У нього була хвора задня стінка серця, тому нічого не було видно при обстеженнях. Кардіограму та обслідування він робив вже без жінки, приїхавши в Україні. У Сибірі він також їздив по лікарнях, але ніхто не міг йому нічого сказати, тому приїхав шукати лікування та поради додому. Її брат [PERSON] був поряд з батьком навіть під час смерті. З братом вони батька і хоронили.Брат у 2013 році був у батька в Росії, їздив туди на роботу, однак проживав у гуртожитку. [PERSON] із жінкою жили в однокімнатні квартирі, у них були конфлікти, гроші мали окремо, вона займалася бізнесом - розповсюджувала косметику «Мері Кей», для чого набирала кредитів, а батько працював на фірмі «Бургаз», тобто кошти у них не були спільні. В судовому засіданні свідок [PERSON] , мати померлого [PERSON] , показала, що син [PERSON] додму у травні 2015 року, був хворий, його пекло між плечима. Його жінка приїхала на тиждень і поїхала, хоча бачила, що він хворий, але навіть не поцікавилася його станом. Саме внук (відповідач-позивач) віз його в лікарню і на його руках [PERSON] помер. Як жив із дружиною, вона в нього не питала. Свідок [PERSON] , мама відповідача-позивача [PERSON] , в судовому засіданні надала покази про те, що з померлим вона розлучилася у 1996 році, однак вони спілкувалася. Він приїжджав додому у відпустку, казав їй, що їде в Росію і буде розлучатися. Жодних коштів [PERSON] на поховання не давала. Покази вищевказаних свідків у більшій своїй частині стосувалися будівництва будинку, що не є предметом зменшених позововних вимог, тому суд їм оцінку не дає. Крім цього, жоден з них не підтвердив, що [PERSON] перебував у безпорадному стані і потребував стороннього догляду, а надана інформація про стан здоров`я останнього більше стосується виявлених у нього уражень хребта, а не проблем серця, про що стверджує позивач за зустрічним позовом. Отже, як з вищеописаних показань свідків, так і з даних, які містяться в медичних документах, в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження те, що померлий [PERSON] хворів важко на серце, перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду через це, натомість встановлено, що останній скаржився на біль та проблеми зі спиною, хребтом, був особою, яка ще не досягла пенсійного віку, помер раптово у віці 48 років. Між сторонами виник спір з приводу спадкування за законом 1/8 частки вищевказаного домоволодіння та усунення від права на спадкування за законом з підстав ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Оцінка суду: вислухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові доказів в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з такого. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторонами доведено належними та допустимими доказами, що [INFO] помер їх відповідно чоловік та батько [PERSON] На день смерті останнього йому належало домоволодіння [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто, у разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Судом встановлено, що заповіт [PERSON] не складав. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2019 у справі №343/1944/17, визнано майно, а саме: реконструйований житловий будинок і господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] , спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на частку реконструйованого житлового будинку та господарських будівель та споруд за вищевказаною адресою. Тобто, після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом спадкується лише належна йому 1/2 частка вказаного домоволодіння і кожному із чотирьох його спадкоємців належить по 1/8 його частки. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] , про що сторони в судовому засіданні не заперечили, тому спадщину прийняли його дружина [PERSON] (1/8 частку) та син [PERSON] (3/8 частки). Як визначено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину, однак державний нотаріус Долинської районної державної нотаріальної контори Дуткевич О.Я. постановою вих. №734/02-31 від 19.10.2016 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності як пережилій дружині на частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , оскільки між спадкоємцями існує спір щодо спільної сумісної власності подружжя на спадкове майно. З приводу зазначеного спору ухвалено рішення Долинського районного суду від 03.09.2019 у справі №343/1944/17, яке набрало законної сили, яким спірне реконструйоване домоволодіння визнано спільною власністю подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно, в тому числі на 1/2 частку домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] . Крім неї, є ще троє спадкоємців першої черги, тому вона претендує на 1/4 частину спадкового майна. Позивачка прийняла спадщину, проте не має змоги оформити своє право власності на вказану частину спадкового майна. А тому є достатні підстави, щоб визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , а саме: житловий будинок загальною площею 117,7 кв.м (літ. А), стайня площею 28,9 кв.м (літ. Б), стодола площею 23,4 кв.м (літ. В), шопа площею 13,8 кв.м (літ. Г), літня кухня загальною площею 17,5 кв.м (літ. Д), гараж загальною площею 23,2 кв.м (літ. Е), баня загальною площею 19,3 кв.м (літ. Є), вбиральня площею 1,4 кв.м (літ. Ж), криниця (літ. №1), ворота (літ. №2), огорожа (літ. №3). Таким чином, зменшені позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення. Щодо зустрічного позову, то відповідно до положень ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту вказаної норми закону та відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч.5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування слід установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Таким чином, для усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту перебування [PERSON] у безпорадному стані в силу похилого віку чи тяжкої хвороби, внаслідок яких він не міг себе обслуговувати сам, потребував стороннього догляду, а також того, що спадкодавець потребував допомоги відповідачки [PERSON] , остання мала можливість її надати, проте ухилялася від обов`язку щодо її надання. [PERSON] не був особою похилого віку, адже йому було тільки 48 років. Допитані в судовому засіданні свідки не могли повідомити про наявне у спадкодавця захворювання серця та про перебування останнього у безпорадному стані. Згідно з наданими копіями з медичних документів, [PERSON] жодного разу не звертався і не перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хвороби серця, а його звернення в лікарню стосувалися, зокрема, проблем із спиною, вірусних та простудних захворювань. Те, що на час смерті [PERSON] знаходилася у Росії, а померлий перебував на території України, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги чи припинення сімейних відносин, адже судом встановлено, що подружжя постійно проживало у Росії, однак обоє мали право безстроково перебувати в Україні, де мали нерухоме майно. Крім того, у [PERSON] в Україні проживали батьки пенсійного віку, дорослі діти, яких він неодноразово провідував. У разі необхідності він звертався за медичною допомогою як у Росії, так і в Україні, однак жодних тяжких захворювань у нього виявлено не було. У 2015 році він приїхав у с. Мислівку Долинського району провідати батьків, де раптово помер. Обов`язковою підставою для усунення від спадкування є ухилення спадкоємця від надання допомоги, тобто, необхідно підтвердити, що спадкодавець звертався до спадкоємця за допомогою у зв`язку із похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом та був у безпорадному стані, натомість спадкоємець відмовив у наданні допомоги (активне ухилення) або просто не вчинив дій для надання допомоги (пасивне ухилення). Однак, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надав доказів того, що спадкодавець чи будь-хто з його родичів або знайомих звертався до [PERSON] за допомогою, а вона такої допомоги не надавала чи відмовилася надати, як і не надав жодних доказів, що [PERSON] лікувався в України, а він оплачував це лікування. Тобто, відсутні докази про тяжке захворювання спадкодавця чи про його безпорадний стан, що [PERSON] (син) міг надавати матеріальну допомогу [PERSON] , мав для цього відповідний дохід, а [PERSON] потребував такої допомоги. Також суду не надано доказів про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачки [PERSON] , вона знала про це, мала можливість її надати, однак свідомо уникала від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу своєму чоловікові. Таким чином, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що [PERSON] перебував у безпорадному стані, був неспроможний своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, а його дружина відмовляла йому у наданні такої допомоги чи свідомо ухилялися від цього. Тому у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права спадкування за законом слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1223, 1224, 1226, 1258, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України та

Outcome: approved