Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 14 грудня 2018 року, який був зареєстрований Хрущово-Микитівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис №01. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що відповідач перестав цікавитися сімейним життям, не бажає і не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не підтримує нормальну моральну атмосферу, які ґрунтуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Не бажає працювати і матеріально забезпечувати сім`ю. При таких обставинах стало неможливим проживати однією сім`єю, так як таке відношення відповідача до сімейних відносин стало негативно впливати на психологічний стан для кожного з них. Позивач вважає, що сім» я розпалася та зберегти її неможливо, в зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду. Крім того, просила стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати: судовий збір - 840,80 грн. та витрати за надання правової допомоги у розмірі 800 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно змісту якої просила справу розглянути за її відсутності, уточнила, що на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, за наданий термін на примирення вони не примирилися. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно змісту поданої до суду заяви, просив справу розглядати за його відсутності, уточнив, що проти позовних вимог не заперечує, за наданий термін на примирення вони не примирилися. Суд, дослідивши матеріали справи враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних відносин, тривалий час проживають окремо, за наданий термін на примирення не примирилися, вважає що збереження сім`ї неможливе, крім того, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.2 ст.112 СК України «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них». Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано лише Договір про оплату за надання правових послуг від 23.06.2020 року, за змістом якого «замовник» - [PERSON] оплатила, а «виконавець» - [PERSON] отримав оплату за надання правової допомоги у розмірі 800 грн. Разом з тим, до матеріалів позовної заяви не долучено акту прийому-передачі фактично наданих послуг. Суд, враховуючи вищевикладене та положення ст.137 ЦПК України, розподіляючи витрати, вважає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а тому приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог щодо їх відшкодування. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial