Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як правонаступник ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.10.2005 року між АКБ «Райффайзен банк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-0AM/1103/2005, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 18900 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Райффайзен банк Україна» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PCL-0АМ/1072/2005 від 18.10.2005 року, предметою якого є квартира [ADDRESS]. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг України» перейшло право вимоги зокрема за кредитним договором № ML-0AM/1103/2005 від 18.10.2005 року. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 04.08.2014 року становить 65314,60 доларів США. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру № 51, загальною площею 44,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом реалізації майна на прилюдних торгах, з визначенням вартості предмета іпотеки шляхом залучення субєкта оціночної діяльності, з наданням висновку про оціночну вартість майна за іпотечним договором № PCL-0АМ/1072/2005 від 18.10.2015 року, для задоволення вимог іпотекодержателя в особі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] у розмірі 65314,60 доларів США. Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Репецький В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що рішення Кременчуцького районного суду м.Кременчука від 17.05.2011 року, змінене рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28.09.2011 року на момент розгляду справи судом не виконане. Виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на квартиру відповідача скасовано за рішенням суду від 27.03.2015 року. Погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] не здійснює взагалі, тому порушені права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мають бути захищені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилався на письмові заперечення. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач вимагає подвійного стягнення, враховуючи рішення Кременчуцького районного суду від 17.05.2011 року. На його думку позивач використав своє право на судовий захист своїх інтересів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 589 ЦК України, визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів. Відповідно до ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Статтями 7, 12 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Крім того, відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Судом достовірно встановлено, що 18.10.2005 року між АКБ «Райффайзен банк Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», ) та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-0AM/1103/2005, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 18900 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11 % річних з кінцевим терміном повернення 18.10.2015 року. Пунктом 1.5.1 кредитного договору визначено, що погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця в розмірі та строки, визначені у графіку повернння кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перрахунком. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Райффайзен банк Україна» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PCL-0АМ/1072/2005 від 18.10.2005 року, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Згідно п.п. 6.1, 6.2 договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: всі боргові зобов'язання, не сплачені іпотекодавцем, в тому числі по овердрафту і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих іпотекодавцем його зобов'язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв'язку з реалізацією його прав за цим договором. Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні витрати негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у тому розмірі, у тій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі; порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, кредитним договором та цим договором. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.05.2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-0AM/1103/2005 від 18.10.2005 року в сумі 121395,01 грн. 26.09.2011 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області було змінено вказане рішення. Зменшено розмір стягнутих солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором до 111873,45 грн. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.01.2015 року становить 63314,60 доларів США та складається: - заборгованість по тілу кредиту - 13658,54 доларів США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 387,61 доларів США; - заборгованість по пені - 51268,45 доларів США. Наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за кредитним договором № ML-0AM/1103/2005 від 18.10.2005 року, укладеним між АКБ «Райффайзен банк Україна» та [PERSON] Відповідач в судовому засіданні визнав факт наявності заборгованості за кредитним договором, підтвердив ту обставину, що з 2012 року не здійснював погашення заборгованості, не оспорював ту обставину, що рішення Кременчуцького районного суду про стягнення заборгованості не виконане. Доказів на спростування факту заборгованості за кредитним договором № ML-0AM/1103/2005 від 18.10.2005 року у визначеному позивачем розмірі відповідач суду не надав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, доведення факту порушення зобов'язань за кредитним договором, наявності значної заборгованості у відповідача перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає вимогам закону. Суд звертає стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PCL-0АМ/1072/2005 від 18.10.2015 року - двокімнатну квартиру № 51, загальною площею 44,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-0AM/1103/2005 від 18.10.2005 року в розмірі 65314,60 доларів США, яка складається: з заборгованості по тілу кредиту - 13658,54 доларів США;- заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 387,61 доларів США; заборгованість по пені - 51268,45 доларів США. Статтею 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. За таких обставин, суд зупиняє виконання рішення на час дії ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved