Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 27.06.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №140627-151853, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. Відповідно до п.3.3 договору відповідач зобовязалась повернути отримані грошові кошти в розмірі 500,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 175,00 грн., що разом складає 675,00 грн. у строк до 10.07.2014 року. Відповідач належним чином умови договору не виконує, на звязок не виходить, у звязку з чим станом на 05.03.2018 року має заборгованість за кредитом у розмірі 17\~100,00 грн., з яких: 500,00 грн. сума основного боргу, 175,00 грн. проценти за договором, 16\~425,00 грн. пеня за договором. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Від представника позивача надійшла письмова заява, в якій він вказує, що підтримує позовні вимоги, просить їх задоволити, розглянути справу у їх відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на такі докази: копію кредитного договору №140627-151853 від 27.06.2014 року; розрахунок заборгованості по кредитним договором №140627-151853 від 27.06.2014 року станом на 05.03.2018 року; копію виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого було створено юридичну особу ТОВ «Служба термінового кредитування»; копію статуту ТОВ «Служба термінового кредитування»; копію свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Служба термінового кредитування». 27.06.2014 року між товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір №140627-151853, про свідчить підпис відповідача у договорі. Відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % ставки за кожен день користування кредитом (912,5 % річних або 915 % річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Розрахунок доданий до позову відповідає умовам та правилам банківських послуг, не викликає сумнів щодо його правильності і ніким не спростований. Обовязок відповідача виконувати належним чином умови укладеного договору у встановлений договором строк, також передбачено статтями 526, 527, 530, 1054 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач не виконав своїх зобовязань, які вказані у договорі та станом на 05.03.2018 року має заборгованість у розмірі 17 100 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Стаття 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд не встановив належного виконання відповідачем свого зобовязання, тому сума непогашеної кредитної заборгованості підлягає стягненню. П. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вказує, що у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Згідно попереднього орієнтованого розрахунку судових витрат позивачем було сплачено судовий збір 1 762 грн. 0 коп. та 17 грн. 62 коп. поштові витрати. Платіжне доручення від 13.03.2018 року підтверджує те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп., тому судовий збір та поштові витрати підлягають поверненню.

Outcome: approved