Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Так як позивач самостійно утримує дитину та на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а батько добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з батька дитини аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив суд справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи ставився до відому належним чином. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини позивача та відповідача, суд розглядає справу за відсутності позивача та його представника - за його заявою, відповідача - заочно. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаются питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, що діяла на час звернення [PERSON] з позовом, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 12.12.2008 року) батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою голови квартального комітету № 224 від 22.06.2017 року [PERSON] проживає разом із своєю дочкою [PERSON], 2008 року народження, яка знаходиться на її утриманні. Враховуючи, що відповідач на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї не має, є працездатним, доказів щодо непрацездатності не надав, хоча мав для цього час, доказів про своє скрутне матеріальне становище суду не надав, а тому суд вважає, що відповідач може і зобов'язаний надавати допомогу на утримання дитини. Разом з тим, суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, має бути співмірним із встановленим розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з обов'язком обох батьків утримувати свою дитину, а тому суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та погоджується розміром аліментів, визначеним позивачем, оскільки на її утриманні перебуває дитина. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ст. 88 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved