Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06 листопада 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11069258000, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 9 550, 00 дол. США на строк до 06 листопада 2011 року зі сплатою 11 % річних за користування кредитом. 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №4, за яким АТ «УкрСиббанк» відступив своє право грошової вимоги до боржника за договором про надання споживчого кредиту № 11069258000 від 06 листопада 2006 року. Тому, з позовними вимогами до відповідача звернувся саме ТОВ «Кей-Колект». Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. нього виникла заборгованість, яка станом на 10 березня 2016 року становить 12 178, 04 дол. США, яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 4 925, 56 дол. США; заборгованості за процентами у розмірі 7 252, 48 дол. США. Представник позивача ТОВ «Кей-Колект» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. Від [PERSON] до суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків [PERSON], тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06 листопада 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 11069258000, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 9 550, 00 дол. США на строк до 06 листопада 2011 року зі сплатою 11 % річних за користування кредитом. Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. В свою чергу [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 10 березня 2016 року становить 12 178, 04 дол. США, яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 4 925, 56 дол. США; заборгованості за процентами у розмірі 7 252, 48 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №4, за яким АТ «УкрСиббанк» відступив своє право грошової вимоги до боржника за договором про надання споживчого кредиту № 11069258000 від 06 листопада 2006 року. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Тому, суд вважає, що ТОВ «Кей-Колект» обґрунтовано пред'явлені вимоги про стягнення заборгованості до [PERSON] В той же час, суд вважає безпідставним стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилась станом не 10 березня 2016 року, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Таким чином, виходячи з розрахунку заборгованості наданого представником позивача станом на момент укладення договору факторингу, тобто на 11 червня 2012 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 11069258000 від 06 листопада 2006 року складала 7 309, 39 дол. США, яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 4 925, 56 дол. США; заборгованості за процентами у розмірі 2 383, 83 дол. США. Саме вказану суму суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кей-Колект». Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 782, 82 грн. Тому, суд вважає за можливе згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кей-Колект» пропорційно задоволених позовних вимог суму судового збору у розмірі 2 869, 69 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» підлягають задоволенню частково. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial