Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Договором №007/1367/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 13 грудня 2007 року у розмірі 13905,43 грн.; заборгованість за Договором №001/2883/08 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 11 квітня 2008 року у розмірі 94546,56 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1084,52 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено умови зазначеного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Бондар О.В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №МL-007/251/2007, за умовами договору Банк надає Позичальнику кредитні кошти в розмірі 199999,00 доларів США, з цільовим призначення - придбання нерухомого майна, фіксована процентна ставка 3,99% річних, плаваюча процентна ставка - фіксований відсоток -FIDR, зі строком повернення кредиту до 13 грудня 2031 року. (а.с.11-15) 13 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір №007/1367/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), за умовами договору Банк надає Позичальнику Овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку [NUMBER], відкритого в відділення «Подольське» ЗАТ «ОТП Банк», МФО 300528 в розмірі Ліміту Овердрафта, який становить 10300,00 грн., а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту і сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, як це зазначено в цьому Договорі. (а.с.7-10) 11 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір №001/2883/08 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних), за умова договору Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а держатель приймає кредит і зобов'язується повернути суму отриманого кредиту на умовах і в порядку, що передбачені цим Договором. Ліміт кредитного ліміту складає 1000,00 грн.. Строк дії кредитної лінії становить 1461 календарний день з моменту підписання сторонами цього договору. (а.с.17) Відповідно до положень статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 27 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке виступає правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу №27/01/12, за умовами якого Клієнт (Первісний кредитор) передає, а Фактор (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. (а.с.30-33) Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу від 27 січня 2012 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги по Договору №007/1367/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), який укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], на загальну суму основного боргу та процентів у валюті кредитування в розмірі 13905,43 грн. (а.с.34) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст.1085 Цивільного кодексу України якщо фактор пред'явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред'явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Як убачається з матеріалів справи, 04 червня 2013 року (вих. №v0371) Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» направило на адресу [PERSON] досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за Договором №007/1367/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), якою повідомило Позичальника про укладення Договору факторингу №27/01/12 від 27 січня 2012 року та вимагало дострокового виконання боргових зобов'язань за вищезазначеним договором, виходячи із загального розміру заборгованості, який включає: залишок заборгованості за кредитом - 7794,20 грн., суму відсотків за користування кредитом - 9908,8205 грн., яку запропоновано було погасити протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а.с.23), однак ця вимога залишена без належного реагування та відповіді з боку [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань по Договору №007/1367/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 13 грудня 2007 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 13905,43 грн., яка включає: залишок заборгованості за кредитом - 7794,20 грн., суму відсотків за користування кредитом - 9908,8205 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору, в свою чергу відповідач не скористалась процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1 ст. 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 вказаної статті боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно зі ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов'язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов'язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Звертаючись з позовом до суду, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» окремо пред'явлено вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Договором №001/2883/08 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 11 квітня 2008 року у розмірі 94546,56 грн. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 25 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке виступає правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу №01/06/11, за умовами якого Клієнт (Первісний кредитор) передає, а Фактор (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. (а.с.35-38) Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу від 25 червня 2011 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги по Договору №001/1071/08 від 11 квітня 2008 року, який укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], на загальну суму основного боргу та процентів у валюті кредитування в розмірі 94546,56 грн. (а.с.39) Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено, що позивачем не долучено до позовної заяви Договір №001/1071/08 від 11 квітня 2008 року, який укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], що унеможливлює надати оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, в той же час відповідно до положень ч.2 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з предмету спору, позивач, як новий кредитор, пред'являє вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов'язань за Договором №001/2883/08 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 11 квітня 2008 року, посилаючись на Договір факторингу від 25 червня 2011 року, однак як зазначено у Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу від 25 червня 2011 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги по Договору №001/1071/08 від 11 квітня 2008 року, який укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON], інших доказів, які беззаперечно свідчили про наявність у позивача прав вимагати виконання відповідачем зобов'язань безпосередньо за Договором №001/2883/08 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 11 квітня 2008 року, до позову не долучено, а відповідно до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях . Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором №001/2883/08 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 11 квітня 2008 року у розмірі 94546,56 грн., тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Договором №007/1367/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 13 грудня 2007 року у розмірі 13905,43 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат в межах суми позовних вимог, які задоволено судом, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного доручення. Враховуючи наведене та

Outcome: partial