Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2002 року, від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем по справі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сім'я розпалася, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, любов та повага між ними відсутні. Діти після розірвання шлюбу будуть мешкати разом з нею, а відповідач сплачуватиме аліменти на їх утримання на підставі рішення суду. Спору про розподіл сумісного майна не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також зазначила, що діти після розірвання шлюбу будуть мешкати разом з нею, а відповідач сплачуватиме аліменти на її утримання за рішенням суду. Спору про розподіл спільного майна не має. Крім цього в своїй заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив задовольнити їх в повному обсязі, зазначивши, що примирення між ними неможливе, сім'я дійсно розпалася, діти після розірвання шлюбу будуть мешкати разом з позивачем, а він сплачуватиме аліменти на їх утримання за рішенням суду. Спору про розподіл сумісного майна не має. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2002 року в Панютинській селищній раді Лозівскького району, Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Панютинської селищної ради Лозівського району Харківської області 14 червня 2002 року. Від даного шлюбу є діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Панютинської селищної ради Лозівського району, Харківської області 25 грудня 2002 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Панютиснької селищної ради Лозівського району, Харківської області 05 грудня 2007 року. В теперішній час любов та повага між сторонами відсутні. Останнім часом постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Діти після розірвання шлюбу будуть мешкати разом з позивачем по справі, а відповідач по справі сплачуватиме аліменти на їх утримання за рішенням суду. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved