Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 січня 2014 року, яким у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення суду, оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги вимоги ст.559 ч.4 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, на сьогоднішній день зобов»язання за кредитним договором боржником не виконнані, тому вимоги позивача до фінансового поручителя [PERSON] є цілком правомірними. Крім того, апелянт не згоден з висновками суду щодо права відповідачів не виконувати обов»язків за кредитними договорами перед новим кредитором з причини їх неналежного повідомлення про заміну кредитора, оскільки при пред»явленні позову до відповідачів, суду були надані всі документи, що підтверджують перехід прав вимоги до нового кредитора - позивача. До того ж новим кредитором боржнику були направлені досудові вимоги, в яких він повідомлявся про заміну кредитора та нових реквізитах для сплати заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обгрунтованим. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з наступного. 21 грудня 2006 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №CL-100/2028/2006 за яким відповідач отримав кредит у розмірі 38 152 доларів США на придбання автомобілю зі сплатою відсотків у розмірі 12,99% річних та кінцевою датою повернення 21 грудня 2012 року. У той же день між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №SR-100/2028/2006, за яким остання поручилась за належне виконання [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором. 19 грудня 2006 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №PL3-100/021/2006, за яким відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 24 400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26% річних та кінцевою датою повернення 21 грудня 2011 року. 03 квітня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №001/5225/07, за яким відповідачу був відкритий картковий рахунок та видана кредитна картка з лімітом у 1000 грн. 18 березня 2011 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким усі права кредитора за зазначеними кредитними договорами перейшли до позивача. За умовами договору №CL-100/2028/2006 від 21 грудня 2006 року повернення кредитних коштів здійснюється рівними частками по 769 доларів 60 центів США до 21 числа кожного місяця до 21 грудня 2012 року. Останній платіж за вказаним договором був зроблений 21 липня 2010 року. 28 жовтня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до апеляційного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СL-100/2028/2006 від 21.12.2006 року: по тілу кредиту у розмірі 24 915, 37 доларів США; по несплаченим процентам у розмірі 9 379, 82 доларів США; по нарахованій пені у розмірі 952 432, 29 грн., а разом 34 295,19 доларів США та 952 432,29 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №PL3-100/021/2006 від 19.12.2006 року: по тілу кредиту у розмірі 7 595,91 грн.; по несплаченим процентам у розмірі 4 659,11 грн., по нарахованій пені у розмірі 40 825,74 грн., а разом 53 080,76 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №001/5225/07від 03.04.2007 року у розмірі 1 201,36 грн.; стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441 грн. 24 січня 2014 року Пролетарським районним судом м. Донецька ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з тих підстав, що з серпня 2010 року у кредитора настало право пред'явлення вимоги до поручителя стосовно виконання зобов'язань за кредитним договором, але кредитор, на той час - ПАТ «ОТП Банк», своїм правом не скористався. Крім того, суд не прийняв до уваги відправлення 08.09.2011 року та 27.02.2012 року на адресу відповідача [PERSON] досудових вимог, оскільки позивачем не дотриманий порядок повідомлення боржника про заміну кредитора у кредитних правовідносинах та не надано доказів отримання відповідачем зазначених досудових вимог. До того ж, надані позивачем розрахунки не містять детальних розрахунків заборгованості відповідачів із вказівками про те, коли і в яких розмірах він погашав заборгованість за кожним кредитним договором та як розподілялися отримані від відповідача кошти. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №001/5225/07 від 03 квітня 2007 року взагалі не містить відомостей про час та за яких обставин утримувалась зазначена заборгованість. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2006 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №CL-100/2028/2006 за яким відповідач отримав кредит у розмірі 38 152 доларів США на придбання автомобілю зі сплатою відсотків у розмірі 12,99% річних та кінцевою датою повернення 21 грудня 2012 року. У той же день між ПАТ «ОТП Банк»та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №SR-100/2028/2006. 19 грудня 2006 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №PL3-100/021/2006, за яким відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 24 400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26% річних та кінцевою датою повернення 21 грудня 2011 року. 03 квітня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №001/5225/07, за яким відповідачу був відкритий картковий рахунок та видана кредитна картка з лімітом у 1000 грн. В зв»язку з невиконанням боржником своїз зобов»язань за вказаними договорами, виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] Також позивач просив стягнути суму заборгованості за кредитним договором №CL-100/2028/2006 з поручителя відповідача [PERSON] Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості з боржника [PERSON], суд не прийняв до уваги відправлення 08.09.2011 року та 27.02.2012 року на адресу відповідача [PERSON] досудових вимог, оскільки позивачем не дотриманий порядок повідомлення боржника про заміну кредитора у кредитних правовідносинах та не надано доказів отримання відповідачем зазначених досудових вимог. До того ж, надані позивачем розрахунки не містять детальних розрахунків заборгованості відповідачів із вказівками про те, коли і в яких розмірах він погашав заборгованість за кожним кредитним договором та як розподілялися отримані від відповідача кошти. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №001/5225/07 від 03 квітня 2007 року взагалі не містить відомостей про час та за яких обставин утримувалась зазначена заборгованість. Але з таким висновком суду не можна погодитись. Згідно до ст. 512 ч.1 п.1 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Банк» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким право вимоги за укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] договорами перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Згідно до п.4,3 вказаного договору продавець, а саме ПАТ «ОТП Банк» зобов'язується протягом двадцяти робочих днів з дати набрання чинності договором повідомити боржників та поручителів за кредитними договорами про укладення цього договору, але позивачем не надано доказів стосовно належного повідомлення відповідачів про зміну кредиторів у кредитних договорах. Згідно до ч.2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно до ч.2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Позивачем надано до суду відправлення 08.09.2011 року та 27.02.2012 року на адресу відповідача [PERSON] досудових вимог, що свідчить про дотримання позивачем порядку повідомлення боржника про заміну кредитора у кредитних правовідносинах. Укладеними між сторонами договорами не передбачено підтвердження факту отримання відповідачем вказаних повідомлень. Крім того, справа вже тривалий час перебувала у провадженні суду, що свідчить про обізнаність відповідачів про заміну кредитора у зобов»язаннях. Що стосується відсутності розрахунків сум заборгованості по кредитним договорам, то за кредитним договором №СL-100/2028/2006 від 21.12.2006 року наданий такий розрахунок, згідно з яким заборгованість за тілом кредиту складає 24 915, 37 доларів США; по несплаченим процентам у розмірі 9 379, 82 доларів США; по нарахованій пені у розмірі 952 432, 29 грн., а разом 34 295,19 доларів США та 952 432,29 грн.; заборгованість за кредитним договором №PL3-100/021/2006 від 19.12.2006 року складає по тілу кредиту у розмірі 7 595,91 грн.; по несплаченим процентам у розмірі 4 659,11 грн., по нарахованій пені у розмірі 40 825,74 грн., а разом 53 080,76 грн. Заперечуючи проти вказаних розрахунків, відповідач не надав суду доказів про відсутність такої заборгованості. В матеріалах справи дійсно відсутній розрахунок суми заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №001/5225/07від 03.04.2007 року у розмірі 1 201,36 грн. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що не має можоливості надати розрахунок такої заборгованості, фактично довести свої позовні вимоги. За таких обставин апеляційний суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №001/5225/07від 03.04.2007 року у розмірі 1 201,36 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з квитанції №34 від 21 липня 2010 року, останній платіж за кредитним договором №CL-100/2028/2006, поручителем за яким виступає відповідач [PERSON], був зроблений 21 липня 2010 року. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] як поручителя суми заборгованості за кредитним договором №СL-100/2028/2006 від 21.12.2006 року не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся з позовом до суду 28 жовтня 2013 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 2 668,24 грн. Згідно із статтею 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовниїх вимог. Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не має.

Outcome: partial