Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось з вини відповідача, так як останній зловживає спиртними напоями, ніде не працює, матеріально сім'ю не забезпечує, не піклується про створення нормальних сімейних стосунків. Через таку поведінку відповідача між ними почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до розпаду сім'ї та припинення сімейних відносин. Як результат, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення не можливе. Враховуючи наведене, позивач в своїй позовній заяві просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 56. В судове засідання позивач не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю, просить шлюб розірвати, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 08 липня 2014 року не з'явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. В судове засідання 18 липня 2014 року відповідач [PERSON] повторно не з'явився, уникає отримувати судову повістку, яка повернулася із зазначенням про закінчення терміну зберігання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України, сторони зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає, що повістка є доставленою відповідачу, а тому він повторно не з'явився до суду без поважних на те причин. Зважаючи на дані обставини, та беручи до уваги, що зібраних у справі доказів достатньо для вирішення позову по суті, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про одруження, виданого 14 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони одружились 14 лютого 2006 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 56. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведеться, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння. Таким чином шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Зважаючи на причини розірвання шлюбу, вказані позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам останньої та інтересам неповнолітньої дитини, на поведінку та виховання якої така сімейна атмосфера впливає вкрай негативно. Позивачем наведено ряд обставин, які виключають, на її думку, можливість збереження сім'ї. Докази, які б заперечували дані обставини, відповідачем не надані. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за можливим бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що слід розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи викладене,

Outcome: approved