Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Тернопільський національний економічний університет звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] (прож.: [ADDRESS], ІПН[NUMBER]) на користь Тернопільського національного економічного університету (46020, м. Тернопіль вул. Львівська, 11, код 33680120) кошти в сумі 2 653 (дві тисячі шістсот п»ятдесят три) грн. 42 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки та 229 (двісті двадцять дев»ять) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Наказом Тернопільського національного економічного університету (надалі - ТНЕУ) від 02 січня 2007 року № 3-К [PERSON] прийнято на посаду викладача кафедри соціальної роботи за строковим договором із 02 січня 2007 року по 29 червня 2007 року. Наказом ТНЕУ від 27 червня 2007 року № 237-К [PERSON] продовжено строк роботи на посаді викладача кафедри соціальної роботи з 30 червня 2007 року по 30 червня 2008 року. Наказом ТНЕУ від 01 липня 2008 року № 242-К [PERSON] продовжено строк роботи на посаді викладача кафедри соціальної роботи з 01 липня 2008 року по 30 червня 2009 року. Наказом ТНЕУ від 22 червня 2009 року № 236-К [PERSON] продовжено строк роботи на посаді викладача кафедри соціальної роботи з 01 липня 2009 року по 01 вересня 2010 року. Наказом ТНЕУ від 31 серпня 2010 року № 316-К [PERSON] продовжено строк роботи на посаді викладача кафедри соціальної роботи за контрактом з 02 вересня 2010 року по 01 вересня 2011 року. Наказом ТНЕУ від 31 серпня 2011 року № 439-К [PERSON] викладача кафедри соціальної роботи переведено на посаду доцента цієї ж кафедри за контрактом з 02 вересня 2011 року по 01 вересня 2012 року. Наказом ТНЕУ від 31 серпня 2012 року № 365-К [PERSON] продовжено строк роботи на посаді доцента кафедри соціальної роботи на термін з 2 вересня 2012 року по 31 серпня 2013 року. На підставі наказу ТНЕУ від 25.02.2013 року №15-К/тм «Про відпустки», [PERSON] було надано щорічно відпустку терміном на 56 календарних днів з 01.07.2013 року по 26.08.2013 року та виплачено відпускні на загальну суму 6864,48 грн. з них 28 календарних дні щорічної відпустки були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу, що становить 2 653,42 грн., що стверджується наявною при матеріалах справи Довідкою ТНЕУ від 22.10.2013 року №126-11/2238. Наказом ТНЕУ від 27 серпня 2013 року №247-К/тр, [PERSON] 31 серпня 2013р. звільнено з посади доцента кафедри соціальної роботи в зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України). Згідно ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3,5,6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію. Згідно ст. 22 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Враховуючи те, що відповідачу було надано 28 календарних днів щорічної відпустки в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу та звільнено її з посади 31 серпня 2013 року, що позбавило університет можливості провести відрахування із заробітної плати відповідача, внаслідок чого [PERSON] заборгувала позивачу кошти на суму 2 653,42 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Тернопільського національного економічного університету підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів в сумі 2 653 (дві тисячі шістсот п»ятдесят три) грн. 42 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь Тернопільського національного економічного університету понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved