Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення у солідарному порядку заборгованості у сумі - 101209,65 грн., в тому числі тіло кредиту - 51604,00 грн., відсотки - 49605,65 грн., та судового збору у сумі - 1518,14 грн. Свої вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» обґрунтовує тим, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі ПАТ «Сведбанк»), який в свою чергу є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу, за умовами якого банк відступив Фактору право вимоги заборгованості по кредитним договорам, в тому числі і за Кредитним договором №0404/1107/88-006, укладеного 08.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], за умовами якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у сумі 55800,00 грн., а останній в свою чергу зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах передбачених договором. В свою чергу, 28.11.2012 року між ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, за яким ФК «Вектор Плюс» відступило вищезазначені права вимоги заборгованості по кредитним договорам і ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача. Для забезпечення виконання зобов'язання 08.11.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали Договір поруки №0404/1107/88-066-Р-1, згідно умов якого остання поручилась за виконання основного зобов'язання [PERSON] за Кредитним договором №0404/1107/88-006 від 08.11.2007 року. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 55800,00 грн., однак [PERSON] свої зобов'язання виконує не належно, станом на 21.08.2015 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 51604,00 грн., по відсоткам - 49605,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи», повідомлене належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання представника не направило, суду надана заява про розгляд справи у відсутність представника на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явились, будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, у позові ТОВ «Кредитні ініціативи» просили відмовити. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В наданих до суду письмових запереченнях просив відмовити у позові ТОВ «Кредитні ініціативи» у зв'язку із закінченням строку позовної давності, оскільки на його думку, відлік позовної давності розпочався 08.11.2007 року та закінчився 08.11.2011 року, а до суду ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось лише 06.10.2015 року. Крім того, представник зазначив, що позивачем не надані відповідні докази надання кредиту відповідачу, розрахунок заборгованості по кредиту є необґрунтованим, Договір передання права вимоги не містить істотних умов, зокрема предмета, ціни і терміну дії, в Акті прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості боржника в електронному вигляді за Договором факторингу №15 від 28.11.2012 року АТ «Сведбанк» до ФК «Вектор Плюс» відсутні прізвища боржників [PERSON] і [PERSON] та суми боргу, доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні позивачем не надано, а також відповідач у встановленому законом порядку не повідомлявся про заміну кредитора, що є грубим порушенням чинного законодавства і свідчить про незаконність і необґрунтованість позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 частини 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON] було укладено Кредитний договір №0404/1107/88-006, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 55800,00 грн. із процентною ставкою у розмірі 14,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом на строк з 08.11.2007 року по 07.11.2017 року на умовах передбачених у договорі, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені договором. Згідно п.3.1 Кредитного договору позичальник зобов'язався погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку згідно Додатку №1, а відповідно до п.3.3 проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісячно в період з 01 по 20 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків через касу банку. Для забезпечення виконання зобов'язання 08.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON] було укладено Договір поруки 0404/1107/88-006-Р-1, за яким поручитель [PERSON] зобов'язалась перед банком відповідати солідарно за виконання зобов'язань щодо повернення коштів наданих банком позичальнику [PERSON] у сумі 55800,00 грн. з процентною ставкою 14,5% річних за Кредитним договором №0404/1107/88-006 від 08.11.2007 року. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15, згідно п.2.1 якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі Документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Також сторони домовились, що у Розрахункову Дату одночасно з відступленням права вимоги заборгованості згідно з цим договором, банк відступає фактору права за Договорами забезпечення, на підставі Договорів про відступлення права вимоги за договорами забезпечення, проекти яких викладені у Додатку №9 до цього договору. Відповідно до п.2.3 договору перехід від банку до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в Розрахункову Дату та після сплати фактором ціни продажу в повному обсязі, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Свої позовні вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором з [PERSON] і [PERSON] ТОВ «Кредитні ініціативи» обґрунтовує тим, що 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) і ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено Договір факторингу, згідно п.2.1 якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених в реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі Документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0404/1107/88-006 станом на 21.08.2015 року загальна заборгованість по даному договору становить - 200970,29 грн., в тому числі за кредитом - 51604,00 грн., по відсоткам - 49605,65 грн., по пені - 99760,64 грн.. Заперечення представника відповідачів, що строк позовної давності за кредитним договором сплив, і це є підставою для відмови у позові суд вважає безпідставним, оскільки остаточний строк повернення кредитних коштів - 07.11.2017 року ще не сплив, а умовами договору укладеного з [PERSON] встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами щомісячно, згідно Додатку, тому зобов'язання за цим договором вважається порушеними з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового траншу, в межах строку позовної давності. Згідно ч.2,3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ст. 60 ЦПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Згідно з ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 2 ст.59 ЦПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Частиною 2 ст.64 ЦПК Укаїни визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Для підтвердження своїх позовних вимог та набуття права вимоги Первісного кредитора за Кредитним договором та Договором поруки ТОВ «Кредитні ініціативи» подало до суду ксерокопії: Кредитного договору №0404/1107/88-006 від 08.11.2007 року, Заяви-анкети на отримання кредиту [PERSON], Договору поруки №0404/1107/88-006-Р-1 від 08.11.2007 року, Договору факторингу №15 від 28.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», Договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників за Договором про надання факторингу №15 від 28.11.2012 року, Акту прийому-передачі Персональних даних в електронному вигляді за Договором факторингу №15 від 28.11.2012 року, Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості боржників в електронному вигляді за Договором факторингу №15 від 28.11.2012 року, повідомлень ТОВ «ФК «Вектор Плюс» № 447 та №448 від 02.10.2013 року про підтвердження здійснення розрахунку з ПАТ «Сведбанк» 28.11.2012 року та розрахунку ТОВ «Кредитні ініціативи». Аналізуючи вищенаведене, надані докази у їх сукупності, з урахуванням суті заявлених позовних вимог, суд приходить до переконання, що на теперішній час відсутні достатні правові підстави для задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки суду не надано допустимих та переконливих доказів про те, що позивач набув права вимоги як Новий кредитор та на вимогу суду цих документів не надано з причин, які суд вважає безпідставними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed